Režie:
Richard LinklaterScénář:
Richard LinklaterKamera:
Lee DanielHrají:
Jason London, Joey Lauren Adams, Wiley Wiggins, Rory Cochrane, Shawn Andrews, Milla Jovovich, Anthony Rapp, Adam Goldberg, Sasha Jenson, Marissa Ribisi (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Dobrodružstvá a príbehy začínajúcich študentov v posledný školský deň v Texase, v máji roku 1976. Na strednú školu Roberta E. Lee, školský ročník '77, nastupujú noví začiatočníci. Nováčikovia chlapci sú fyzicky týraní a ponižovaní, zatiaľ čo dievčatá väčšinou čelia slovným útokom a zahanbovaniu. Výrazné sú dve postavy. Nováčik Mitch Kramer (Wiley Wiggins) sa stáva hlavným terčom útokov starších študentov a spomedzi seniorov je to Randall "Pink" Floyd (Jason London), hviezda v tíme ako rozohrávač. (genetique)
(více)Videa (1)
Recenze (139)
“If I ever start referring to these as the best years of my life — remind me to kill myself.” Další American Graffiti to není. Ačkoliv soundtrack je svou kvalitou plně srovnatelný – i když většina písní nepatří k něčemu, co bych normálně poslouchal. Ale třeba začnu. Největší problém je pro mne v postavách – nedokázal jsem se s nimi tak ztotožnit, jako s aktéry American Graffiti, většina mi nepřišla nijak zvlášť sympatická nebo zajímavá – samozřejmě mimo božského Matthewa McConaugheyho jako Woodersona a pak asi Sabriny (Christin Hinojosa). Ostatní mne často dost štvali, či mi přímo vadili a skoro vůbec mi na nich a jejich osudech nezáleželo. Také mám jistý (ovšem stále plně nepotvrzený) pocit, že Linklater poněkud podlehl idealizaci středoškolského vozového parku, kde je na můj vkus až moc blyštivých aut v perfektním stavu (i když některá jsou třeba skoro 20 let stará)... chtělo by to o něco víc ošklivých úsporných vozítek, různých Brouků, Fordů Pinto, Valiantů, Toyot atd. – i když podle pár dobových fotek to vážně mohlo na některých parkovištích takhle vypadat. Nejklišovitější hláška na závěr: “That’s what I love about these high school girls, man. I get older, they stay the same age.” (x) (x) [viděno 8.9.2020] ()
Stejně jako 50. léta mají svoje American Graffitti, 70.léta mají tohle. Krásné zobrazení uvolněné dobové atmosféry, hodně trávy, alkoholu, lásky, zajímavé charaktery, maloměstské tradice. "Padesátá léta byla nuda, pak přišla rocková šedesátá a sedmdesátá? Stojej za houby." Z dnešního pohledu mají jak padesátá, tak sedmdesátá něco do sebe. Zajímalo by mě, jak na současnou dobu budeme vzpomínat za třicet let. ()
Nejde jen o genius loci toho, co Linklater na plátně obvykle vytváří, ale i o dobře odposlouchané dialogy. I když se školy v US od našich liší a tím pádem jsme coby Evropani, připravení o IT faktor, jde to z toho pořád citít, spoustu společného, spousta detailů, malých dialogů. Velké + za casting a dlouho už jsem neslyšel tak přesné OST, pokud jde o feeling. Veškerá rebelie mládeže v US v polovině 70's, soustředěná na poslední den středoškoláků. Dlouhá doba. A chce to um, dát tohle dohromady, nehledě na to, co kritika tvrdí. Zpočátku jsem měl vážně skvělou náladu, ale jak ganja ustupovala a blížil se konec, já, narozdíl od hrdinů, vystřízlivěl. Je škoda, že jsem ten film viděl v momentě, kdy už je tohle pár let za mnou, kdy už se s ničím takovým nedokážu ztotožnit, kdy už jsem vnitřně mrtvý. Nevím proč, konec se mi nelíbil. A taky, když to člověk podrobí detailnějšímu pohledu, jsou tu filmy jako Zlaté časy na Ridgemont High, Americké graffiti nebo třeba Breakfast Club, které tuhle věc taky inspirovaly, než ji Linklater posunul zase dál a inspiroval tím zase např. American Pie. Právě proto se jeví jako záchrana, že se tenhle film z 90's odehrává v 70's a Linklater nám líčí skrz svoje alter-ego Mitche ne svůj poslední den střední, ale poslední den jeho prváku, kdy dostal výprask, ale i potkal lidi a získal zkušenosti. Linklater u mě definitivně i nadále jen a jen stoupá, ale ke konci jsem najednou spatřil jakousi nechuť, co tam většinu filmu nebyla. Možná víc moje vina, jak vina filmu. ()
Úplně obyčejný film o posledním školním dni, kdy se pár lidí jde opít a zhulit se, hledají párty, kde si možná vrznou, jen jsou tam všichni navlečení do hadrů ze sedmdesátek a jezdí tam nádherné bouráky. Filmoví nadšenci ocení budoucí známé tváře s tradičně výrazným Konafym. Jenže je to jeden z těch filmů, které jsou o ničem a přesto z něj má část publika hřejivý pocit u srdce za to, že jim připomněl něco, co v životě zažili nebo přáli si zažít, a já tentokrát do této části publika nepatřím. ()
Viem, že nebudem prvý kto bude zrovnávať, ale inak to ani nejde. Toto sú Americké graffiti pre novú generáciu. Rovnako vtipné, rovnako nedejové. Tiež tu začínalo veľa známych hercov, ale zasadenie snímku na koniec sedemdesiatych rokov mi sedí omnoho viacej, ako nič nehovoriace roky päťdesiate, a jeden z najlepších soundtrackov vôbec zase viac, než nejaký Buddy Holly. Milujem túto tému a subjektívne je pre mňa Linklaterov film lepší ako Lucasove spomienky (aj keď Graffiti mám tiež hodne rád). 85% ()
Galerie (35)
Zajímavosti (34)
- V roku 2004 traja bývalí spolužiaci režiséra Richarda Linklatera (menami: Wooderson, Slater a Floyd) podali žalobu, ktorá tvrdila, že rovnomenné postavy z filmu sú na nich založené. Súd žalobu zamietol. (Real Tom Hardy)
- Slovo "man" bolo vo filme použité 203 krát. (Real Tom Hardy)
- Počas úvodných titulkov hrá skladba od skupiny Aerosmith. Pred záverečnými titulkami sa postavy vyberú kúpiť lístky na koncert Aerosmith. (Real Tom Hardy)
Reklama