Účinkují:
Jan Smit (moderátor), Chantal Janzen (moderátor), Nikkie de Jager (moderátor), Vincent Bueno, Ben Cristovao, Jesper Groth, Flo Rida, Joel Hokka (více)Obsahy(1)
65. ročník největší a nejsledovanější hudební soutěže na světě se letos odehrává v nizozemském Rotterdamu... Přímý přenos prvního semifinále z nizozemského Rotterdamu slibuje nastavit vysokou laťku nejen vystoupením soutěžící Destiny z Malty s písní "Je Me Casse" – která je jednou z nejžhavějších favoritů soutěže – ale i ostatními interprety. Síly budou s Maltou poměřovat zástupci Izraele, Švédska, Belgie, Austrálie, Irska, Ukrajiny, Kypru, Litvy, Severní Makedonie, Slovinska, Norska, Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ázerbájdžánu. V tomto semifinále sice nemůžete hlasovat, ale můžete sledovat, jak dopadne souboj konkurenčních zemí. Opravdu potvrdí favorité své kvality i v živém vystoupení? ... Přímý přenos druhého semifinále, ve kterém reprezentuje Českou republiku Benny Cristo se svou písní "Omaga". Stane se tak devátým zástupcem naší země na největší a nejsledovanější hudební soutěži na světě. Uspěje v živém koncertování na velkých pódiích před davy lidí, na které byl zvyklý před pandemickou pauzou? Využije nahromaděnou energii k obrovské show? Píseň "Omaga" je dostatečně optimistická a originální na to, aby roztančila diváky nejen v Rotterdamu, ale i po celém světě skrz obrazovky. Ben Cristovao však bude muset přesvědčit diváky a porotce ostatních zemí, aby pro něj hlasovali. Dokáže Česká Republika postoupit v silné konkurenci zemí, jako jsou favorizované Švýcarsko, nebo Rakousko, Portugalsko, Finsko, Dánsko, Litva, Bulharsko, Albánie, Gruzie, Srbsko, Island, Moldavsko, Řecko, Estonsko, San Marino a Polsko? Bude Benny Cristo následovat minulé úspěchy českých reprezentantů a probojuje se do finále? ... Velké finále 65. ročníku největší a nejsledovanější hudební soutěže na světě. Ze všech finalistů vzejde pouze jeden vítěz, v jehož zemi se bude odehrávat příští ročník ESC. Po výhře v roce 2019 již popáté hostí Nizozemsko finále Eurovision Song Contest. V 65leté historii soutěže tomu tak bylo naposledy v roce 1980. Loňský ročník se bohužel nekonal v tradiční podobě kvůli pandemii, letos však Rotterdam vítá – samozřejmě za striktních bezpečnostních podmínek – zástupce všech soutěžních zemí, kteří účinkují živě v Ahoy Areně. Spolu s Nizozemskem se již tradičně přímo účastní finálového večera zakladatelské země – Francie, Itálie, Německo, Španělsko a Velká Británie. Těchto šest zemí svede souboj s dalšími dvaceti, které se probojovaly semifinálovými koly. O postupu z druhého semifinále jste rozhodovali i vy. Nyní máte možnost pomoci svému favoritovi k vítězství prostřednictvím hlasování. V tomto ročníku soutěže se opět budou rozdělovat body diváků a body poroty, které se následně sečtou dohromady. Porota rozděluje 1–8, 10 a 12 bodů deseti písním. Tyto body se diváci dovědí jako první od hlasatelů jednotlivých veřejnoprávních televizí. Stejný počet bodů rozdělují také diváci. Hlasy z jednotlivých zemí se poté sečtou a připočtou se k hlasům poroty. Zvítězí ten soutěžící, kterého jste od začátku tipovali? (Česká televize)
(více)Recenze (11)
Neskutečné, jak do společenských akcí proniká aktivismus!!! Oscary, Zlaté glóby a teď i Eurovision. Letos to nemělo vůbec nic společného s hudbou. Zpěv jde stranou a nejdůležitější je být extravagantní a progresivistický aktivista. Je mi smutno, nevolno a jsem ze směřování západní společnosti vyděšen a rozčílen zároveň. ()
Nestačil jsem zírat zas na tu přehlídku exotů. Nicméně se tu našlo pár atraktivních zpěvaček i dobrých zpěváků či kapel, mezi kterými se ten náš Ben (kdo ho tam proboha vybral, aby representoval naší republiku) prostě neměl šanci prosadit. Líbila se mi třeba písnička „černého“ Švéda, nebo účastnice San Marina, nebo trio ze Srbska. Naopak Němci, ten přiteplený Švýcar nebo vidláci z Islandu – no to byla sestavička. Vítězové z Itálie ale rozhodně nejlepší nebyli… ()
Nizozemsko se zhostilo organizace Eurovize velmi dobře - ať už doprovodný program (skvělá videa od Nikkie) a nebo samotné tři přenosy byly na dost slušné úrovni. Soutěžní písně s odstupem času nakonec taky fajn, sice se mi zamlouvaly u zrušeného ročníku 2020 mnohem víc, ale nakonec pohoda. A zřejmě i kultovní vítězové (které jsem taktéž docenil až s odstupem času :)). Určitě jeden z těch lepších ročníků. ()
Je trochu zázrak, že se soutěž letos uskutečnila za přítomnosti publika. Na kvalitu jednotlivých písní bychom si asi moc stěžovat neměli, jelikož odráží vkus poměrně velkého množství lidí, kteří každoročně hlasují pro vítěze. S tím se prostě nedá hnout. Osobně si vždycky něco poslouchatelného v té přemíře komerce dokážu najít. V prvním semifinálovém večeru se mi rozhodně nejvíce líbili známí belgičtí melancholici Hooverphonic a hodně mě zaujala ukrajinská kapela Go_A. Druhé semifinále nabídlo krásný song Love Is On My Side od portugalské skupiny The Black Mamba, nu-metalové divočáky Blind Channel z Finska a špatná rozhodně nebyla ani bulharská zpěvačka VICTORIA se svou intimní písní Growing Up Is Getting Old. Velmi mě však iritovala hřmotná a zmalovaná nizozemská moderátorka jak vystřižená z časopisu Playboy, vedle které interpreti vypadali jako trpaslíci. Podobného faux pas by se organizátoři pro příště mohli vyvarovat. +++ Po finále přidávám ke dvěma hvězdičkám ještě jednu, protože jsem se docela slušně bavila a hlavně mě hrozně potěšilo, že diváci zařídili vítězství italské rockové kapele Måneskin (po mnoha letech konečně trochu odvaz a spousta energie) a na druhé místo poslali výbornou francouzskou šansoniérku Barbaru Pravi, čímž odsunuli unylého švýcarského zpěváka Gjon's Tearse až na třetí místo. I když jsem mu nefandila, tak musím uznat, že jeho hlasový rozsah byl obdivuhodný. Dovedu si sice představit lepší sestavu na stupních vítězů, ale s tím, jak to nakonec celé dopadlo, nemám vůbec žádný problém. ()
Pro mě osobně byla kvalita písní horší než u minulého ročníku, ale to je pochopitelně vždy dost subjektivní. Jsem rád, že nevyhrála feministická BLM Malta, a že jí diváci dost sundali v hlasování. Itálie není zrovna můj šálek kávy, ale lepší, než ukňourané a živě nevýrazné Švýcarsko, ale zas horší než výborná Francie. Z mých osobních favoritů se bohužel do finále vůbec nedostalo výborné Chorvatsko, a Irsko dokonce skončilo úplně poslední :O Ve finále jsem pak přál ještě bizardní Ukrajině, kterou však podle očekávání potopila porota. Co se týče našeho vystoupení, tak to byl živě velký průser, Ben se vůbec nechytal, a snad konečný výsledek neovlivní naše působení v dalších letech. ()
První ročník Eurovize, který jsem sledoval celý (i když finále až ze záznamu) a popravdě mě hrozně mrzí český přístup k této rozmanité a velkolepé události, která má rozhodně co nabídnout především pro vycházející umělce. A přestože už je zhruba 2 týdny po soutěži, v playlistu mi nabíhají neustále eurovizní písničky a interpreti, které bych skutečně neměl šanci objevit nebýt Eurovize. A o to právě jde - pokud máte rádi hudbu, neřešíte tolik staging a přehlížíte vedlejší trapné výstřelky moderátorů, dokážete si užít večer plný hudebních talentů ze všech koutů Evropy. S výsledky s odstupem času nemohu být spokojenější, celá TOP 6 je na vrcholu naprosto zaslouženě a Maneskin (už asi deset minut se snažím najít jak na klávesnici napsat a s kolečkem a jelikož do nových csfd "recenzí" funguje kopírování z jiných stránek fakt na pí**, omluvte prosím mou neschopnost) je pro mě bezpochyby jeden z největších objevů pro rok 2021. Příští ročník v Itálii si po letošním poeurovizním moodu rozhodně nenechám ujít a budu jen doufat, že Česká republika dopadne lépe než letos. ()
Eurovize čelila v poslední dekádě zvýšenému zájmu, a proto do další dekády chce cílit na mladší generaci. Důsledkem je přizvání youtuberky Nikkie. Osobně se mi tato změna příliš nelíbila, především její "okénka" jak být v Eurovizi úspěšný apod. Palec nahoru pořadatelům za vytvoření autentického prostředí, jako kdyby byla hala kapacitně naplněna, velmi chytré a myslím si, že pro interprety tudíž větší zážitek. ()
Můj postoj k Eurovizi byl pouze hluboký despekt. Vždy jsem zaregistroval jen útržky, ze kterých mě tuhla krev v žilách. Třeba paní v seniorském věku a outfitu, který vypadal jako kdyby jedna z postav v Teletubbies hrála pobočníka záporáka v bondovce Goldfinger a hudbou, jejíž českým ekvivalentem je Láďa Vodička s recitálem, ve kterém udělal inventuru a dojel náklaďákem až do Ústí nad Labem. Letos jsem tuto soutěž viděl poprvé celou resp. většinu. Rozhodně bych v takovém televizním pásmu nečekal již čtvrt století koncertující Hooverphonic. Byť to rozhodně nebyl jejich nejlepší song. Nebo litevskou kapelu připomínající třeba vynikající islandské GusGus. Nebo ukrajince s fúzí folku a elektronického žánru, který je přímo v jejich názvu. I když osobně mě baví víc jejich drum'n'bassové věci. Izraelské a Azerbajžánské popové porno vlastně taky nebylo k zahození, stejně jako nesoutěžní The power of water či intimní bulharský song. A Francouzská šansoniérka Barbara Pravi je prostě úžasná. Čím dál víc mě irituje věčná česká analogie všeho, co není neutrální, k festivalu politické písně. Hudba jako umělecké odvětví vždy tvořila společenské zrcadlo. I středověcí pěvci zpracovávali, mimo eposů, společenské nálady a politická témata. Na zrodu psychedelického rocku hippies, punku, grunge, hiphopu ale i jazzu se podílela společensko-politická situace Mám dojem, že věčné české přirovnávání k onomu sokolovskému festivalu pramení od části normalizační generace, jejíž hudební vkus formovaly pologansterské klany janečkovců, hanigovců apod. se songy o sbírání céček, pití koly či slazení kávy a kultura obecně včetně hudby a kinematografie sloužila jako bariéra k zahnívajícímu socialistickému řádu. Země nikoho. Rehabilituji Eurovizi, i přestože do lidského světa vyvrhla něco tak otravného, jako je skupina Abba. :) ()
Přehlídka uřvaných lidí s "hity" který už nikdy nechceš slyšet. To vše uvádí kyklopí žena a 3 trpaslíci. ()
2. semifinále: Dost mě zaujala čtyři vystoupení. Úplně nejvíc zpěvačka za Řecko (což byla částečně Nizozemka) mj. i svým super outfitem. Na druhém místě reprezentantka Moldavska, na třetím San Marino (což byla Italka ve spolupráci s Flo Ridou) a na místě čtvrtém srbské dámské trio, mj. opět skvělý outfit. Již méně mě pak zaujalo ještě dalších pět zemí. A to dánské mužské duo, bulharská zpěvačka, Lotyška, dejme tomu Estonec a finští tvrďáci, kteří se nejvíc vymykali ostatním. Zbylí mě nezaujali. Český soutěžící Ben Cristovao v soutěži jako Benny Cristo výkonem sice nepohořel, ale nepostoupil. Dá se říct, že právem. Nezaujalo mě to, přitom samotný Cristovao by v této soutěži potenciál uspět měl, nicméně by musel mít zajímavější písničku než "Omaga". /// 1. semifinále: Zaujalo mě dost 6 vystoupení, tentokrát uvádím bez určení pořadí. A to reprezentant Švédska (původem z Konga), Nor, zpěvačka za Kypr (z Řecka), Ázerbájdžánka, Izraelka (s etiopskými kořeny) a známá belgická skupina Hooverphonic. Méně mě pak zaujalo 5 zemí. Byli to Australanka, Chorvatka, Rumunka, Irka a litevská skupina. Zbytek nezaujal. Zaujalo mě ale nesoutěžní vystoupení nizozemské zpěvačky před vyhlášením výsledků. /// Z 2. semifinále tedy poustoupilo 6 soutěžících (navíc všichni 4, kteří mě zaujali dost), co jsem si přál. V případě 1. semifinále pak postoupilo mých 7 favoritů (navíc zase všichni z těch, kteří mě zaujalo dost, všech 6). Celkově je to tedy 13 z 20 postupujících ze semifinále. Kdybych měl říct zemi u které nejvíce lituji, že nepostoupila, tak je to Austrálie, která poprvé od doby kdy se připojila, nebude ve finále. Nejvíce pohledné ženy reprezentovaly: Řecko, Moldavsko, Kypr, Ázerbájdžán, Srbsko, Lotyšsko, Bulharsko, Albánie, Izrael. Moderátoři: Mínus za tu jejich vysokou a objemnou internetovou hvězdu, ostatní tři ok. Český komentář: Ok. /// Finále: Kdo mě ze semifinalistů nezaujal, ale po finále nakonec ano: Švýcar, islandská skupina, ukrajinská skupina, Ruska (původem z Tádžikistánu), těžkotonážní zpěvačka z Malty (s kořeny z Nigérie). Z automatických finalistů mě pak zaujali Nizozemec (ze Surinamu) a Španěl. Ve finále jsem víc docenil Bulharsko (dokáže docela citově zapůsobit), či litevskou skupinu mj. i za choreografii. Nejstatečnější výkon: norský padlý anděl, kterým byl zpěvák s diagnózou Touretteův syndrom (pro mě emotivní vystoupení). Takže k těm 13, kteří mě zaujali již po semifinále, přibylo nakonec dalších 7 ve finále, když jsem některé docenil i zpětně. Celkem mě tedy nějakou mírou zaujalo 20 vystoupení. Z finalistů mě tedy nezaujalo jen těchto 6 zemí: Albánka, italská skupina, Brit, Němec, portugalská skupina a Francouzka. Moje finální pořadí vypadá zhruba tak (nakonec se někteří po finále oproti hodnocení ze semifinále dostali výš, jiní zase níž): 1. Řecko, 2. Moldavsko, 3. Kypr, 4. Švédsko, 5. Norsko, 6. Bulharsko, 7. Litva, 8. San Marino, 9. Izrael, 10. Ázerbájdžán, 11. Srbsko, 12. Finsko, 13. Belgie, 14. Švýcarsko, 15. Ukrajina, 16. Island, 17. Nizozemsko, 18. Španělsko, 19. Malta, 20. Rusko, 21. Itálie, 22. Albánie, 23. Velká Británie, 24. Německo, 25. Portugalsko, 26. Francie. Ve finále bych mimo soutěžní písně z dalších vystoupení chtěl vyzdvihnout tu přehlídku na střeše s některými předešlými výherci, zejména pak pasáž s finskou skupinou Lordi. Hodnocení výsledků: Vyhrála Itálie, Francie byla druhá. U mě jsou na chvostu hodnocení. Itálie mě nebaví, italština tomu taky nepřidala. Francie mě žánrově nesedí. Chápu, že se tyto písně liší od ostatních, ale mě minuly. Radši finský nářez, který opravdu baví naproti Itálii. Zmínit musím nevídaný začátek přičítání bodů od diváků: Velká Británie 0 bodů (navíc měla už nulu od poroty), Německo 0 bodů, Španělsko 0 bodů, Nizozemsko 0 bodů. Potěšili mě čeští hlasující, kteří dali na první místo Moldavsko a na třetí místo Řecko. Když se mi nakonec nějak líbilo 20 z 26 finálových písní, tak musím tento ročník hodnotit jako výborný. Jako příznivec Eurovize jsem skutečně spokojený. Určitými kaňkami jsou ty první dvě místa v soutěži a český nepostup do finále, ale to silně pozitivní dojem nezkazí. () (méně) (více)
Omlouvám se všem fanouškům Eurovize, ale po shlédnutí (resp. protrpění) prvního semifinále nemůžu dát nic jiného, než čistý odpad. Přijde mi to každým rokem horší a horší...celá soutěž doslova degraduje na přehlídku homo-hybridů s příšernými neposlouchatelnými songy. Dříve jsem si aspoň vždycky našel pár kousků, které jsem si ještě chtěl pustit znovu. Letos zatím nula. Jediné, z čeho se mi nekřivil obličej, byla snad ta Belgie. Celkově tedy děs běs, včetně moderátorů. 20.5.2021 UPDATE: OK, tak jsem si dal ještě i to druhé semifinále a světe div se, bylo lepší. Dokonce i dvě poslouchatelné skladby - Portugalsko a Finsko. Tak tu jednu hvězdu dám. :) ()
Reklama