Režie:
Paul LeniScénář:
Charles E. WhittakerKamera:
Gilbert WarrentonHrají:
Mary Philbin, Conrad Veidt, Olga Baclanova, Brandon Hurst, Stuart Holmes, Sam De Grasse, George Siegmann, Antonín Vaverka, Jarmila Vacková, Carrie Daumery (více)Obsahy(1)
Gwynplaine (Conrad Veidt), syn lorda Clancharlieho, má na tvári permanentný úsmev - dôsledok operácie nariadenej kráľom ako pomstu za zradu lorda Clancharlieho. Adoptuje si ho potulný zabávač a "smejúci sa muž" sa stane populárnym. Zamiluje sa do slepej Dey (Mary Philbin), ktorú zachránil ešte keď bol malým chlapcom. Po čase kráľ zomiera a jeho dvorný šašo sa Gwynplaina snaží zničiť... (matriosa)
(více)Videa (1)
Recenze (22)
Vynikající němý film. Pět hvězdiček dávám hlavně za to, jak neuvěřitelně napínavě, dynamicky a dramaticky byl natočen závěr. To jsem skutečně nestačil koukat. No a taky je potřeba pochválit perfektní výkon Conrada Veidta. Se vsadím, že se pak ještě hodně dlouho po skončení natáčení nesmál, protože ho strašně musela bolet pusa :-))) ()
Veľkoleposť nie je zobrazená len v davových scénach a kostýmoch, ale i v emóciach, s ktorými nemý príbeh pracuje. Príbeh plný osudových zvratov ( neustále smejúci sa muž, či slepá dievčina ), oddanej lásky, ale i intríg a zloby. Nečítal som román Victora Huga, ale myslím, že filmu sa podarilo dokonale vystihnúť dobu z konca 17. storočia. Muž, ktorý sa smeje je všedný príbeh o nevšedných ľuďoch a dokazuje, že prežiť svoj príbeh lásky si zaslúži každý. Po technickej stránke je dráma poctivou prácou s vytriebeným vkusom, keď umne pracuje s davovými alebo komornými scénami. Kamera používa prelínačky i rýchle nájazdy na tvár a dotvára toto nezabudnuteľné dielo. ()
PKD výkladový slovník říká: 1.román od Viktora Huga. 2.nadprůměrný snímek z r.1928. 3. hl.inspirační zdroj pro zřejmě nejlepšího comicsového padoucha vůbec. 4. jeden z nejgeniálnějších Batmanovských comicsů od Eda Brubakera. Takto by sice mohl vzniknouti falešný dojem, že jsem to shlédl jen qulli tomu, ale nikoli. Na 2.str. kdo si po všech těch comicsech, ve kterých jest vražedný žertéř nepředstaví charismatického Conrada Veidta (mj. démonický mjr. Strasser z Casablancy či veleslavná kreace v Cabinetu dr.Caligariho) s mrtvolně bílou pletí, zelenými vlasy a rudými rty, že? A není bez zajímavosti, že již od poč. této postavy v r.1940, někteří kreslíři až podivuhodně věrně ztvárnili Veidtův obličej se vším všudy, až strašidelně věrně, což jsem si po shlédnutí ověřil. Jeho věčný/nedobrovolný usměf je vskutku působivý, jakožto stejnou měrou...děsivý. To je zásluhou mistra maskéra Jacka Pierceho, který vytvořil zřejmě nejikoničtější ciferník v dějinách horroru, potažmo filmu, monstrum od dr. Frankensteina. Stále stejný výraz i ve chvílích smutku (to byly TOP scény srovnatelné s tradicí Shakesperavova divadla) či zloby nebo radosti, dává tomuto filmu přidanou hodnotu. Ostatní ale nejsou též bez pochvaly. Zejména vévodkyně Josiana, jejížto silně lascivní (až smyslně erotické) kreace, musely býti i na tehdejší dobu, tedy něco. A opět (jaká to náhoda, že jsem s ní viděl v nedávné době hnedle 2 filmy, což nebyl úmysl) Mary Philbinová v roli slepé Dei. A jako třesnička na němém dortu se též neztratí ani Brandon Hurst v roli té nejzápornější postavy filmu, který mi šíleně připomíná kombinaci mé mrtvé babičky a Louise de Funése. O tom jsem si zprvu myslel, že má právě on býti tím Mužem... No, toho by ani nemuseli přiliš maskovati a mohl by hrát Gwynplaineovo dvojče.;-) Plné 3.5 a stopáž vůbec nevadila. Důkaz zde....https://upload.wikimedia.org/wikipedia/en/9/94/The-Man-Who-Laughs-%281928%29-Gwynplaine.png ()
Němý film o tom, že zdání klame a abychom se dostali k podstatě, musíme pod slupku. Conrad Veidt hraje muže, který má handicap, jeho tvář se neustále směje a to i ve chvílích, kdy pláče. Krásná žena, která by ho chtěla do postele, je však ve skutečnosti hrozná mrcha a on cítí, že pravou lásku najde jinde. U slepé dívky. Skvělé herecké výkony obou hlavních protagonistů dělají z tohoto snímku nevšední zážitek. ()
Knížku Victora Huga L'homme qui rit jsem si zamilovala a tato filmová adaptace se mi velice líbila, i když bych měla některé připomínky. Conrad Veidt je skvělý, avšak jeho postava je hodně zamindrákovaná, což mě mrzí. V knížce má totiž poněkud jiný náhled. On vlastně děkuje za svůj věčný smích, neboť se v životě považuje za šťastného člověka (alespoň do určité doby). Navíc dle mého názoru je Veidt moc starý na svou roli. Vztah mezi Gwynplainem a Deou má kouzlo v tom, že ten cca osmiletý věkový rozdíl není tak výrazný. Ve skutečnosti jsou na tom s duševním vývojem velice podobně (za to může Ursus, avšak i vyděděnost ze společnosti). Jediný velký kontrast je, že Gwynplaine žije v temnotě. A Dea ve tmě. Mary Philbin je velice půvabná a hraje slepého člověka stejně výborně, jako to umí Al Pacino :-) Filmový Ursus (Cesare Gravina) mi nepřijde jako takový mrzout jako byl v knížce, což mu trochu ubralo na kouzlu (ty jeho stížnosti nemají chybu). Je to moc pěkný příběh, avšak knížku to nepřekoná. Dea byla pro Gwynplaina zázrakem. Gwynplaine byl pro Deu zrakem. ()
Galerie (12)
Zajímavosti (6)
- Muže, který se směje, měl hrát původně Lon Chaney. (Kulmon)
- Před natáčením se tvůrci rozhodovali, jestli udělat film němý nebo se zvukem. V prospěch němého filmu rozhodlo to, že Conrad Veidt se svou pomůckou držící jeho "úsměv" skoro nemohl mluvit. (Whovian)
- Muž, který se směje, je předobrazem Jokera z Batmana. (Kulmon)
Reklama