Režie:
Dietrich BrüggemannKamera:
Alexander SassHudba:
Dietrich BrüggemannHrají:
Anna Brüggemann, Alexander Khuon, Isolde Barth, Andreas Döhler, Petra Schmidt-Schaller, Rüdiger Vogler, Mark Waschke, Monika Anna Wojtyllo, Hanns Zischler (více)Obsahy(1)
„Občas přemýšlím nad tím, že bychom se měli rozejít,“ svěřuje se Michael Dině, s níž je šťastných pět let. Není trajektorie partnerského života předem nadefinovaná? Vzít se, mít děti, být jako ostatní… Třináct kapitol mapuje soužití hrdinů poté, co Dina pochybnosti přítele rozežene a rozhodne o budoucnosti vztahu. Dietrich Brüggemann znovu přináší kritiku společenských hodnot a postojů, tentokrát generace třicátníků, která má zdánlivě vše, selhává však v naplnění nastavených ideálů. I přes charakteristický jízlivý tón je nový film provokativního tvůrce svědectvím o lásce a zodpovědnosti, jež se k ní pojí, stejně jako o snaze neztratit ji z očí. (MFF Karlovy Vary)
(více)Videa (4)
Recenze (8)
Pokud nejste 30+ a nemáte děti, asi je to pro vás zcela ztráta času. Bezdějová, velmi suchá komedie, ve které chybí chemie mezi postavami, je doplněna naprosto příšernou hudbou a vcelku působí jako nějaká nucená párová terapie. Vtipy byly často absurdní, nesmyslné až hloupé... Musím zcela upřímně podotknout, že k mému překvapení se půlka kina bavila, čtvrtina tiše seděla a zbývající čtvrtina skutečně z kina odešla. ()
Brüggemann je díky Křížové cestě festivalové jméno, které si pamatuju, a když jej vidím v programu, zbystřím. Ale věnovat tvůrčí čas komediím bych mu tedy již do budoucna nedoporučoval. Němčina není vtipný jazyk a chce to fakt hodně citu, aby německý film dokázal být opravdu vtipný - a ne křečovitě trapný. Co si vzpománím, povedlo se to snad jen Maren Adenové v Toni Erdmannovi. Brüggemanovi bohužel zdaleka ne. Má to špatnej timing, divnou divadelní stylizaci, takže ta němčina působí ještě uměleji a sušeji, než kdyby postavy mluvily normálně ... a když už se tomu jednou za čas povede nějakej úsměvnej moment, tak je schozenej nedostatkem citu pro míru. Třeba ten úlek u ultrazvuku, kterej je zopakovaj pro jistotu čtyřikrát, asi aby nezapadl nebo co. ()
Film skládající se pouze z pár scén (v mnohém skoro evokující spíš divadelní prkna než film), které by chtěly proškrtat a zkrátit (scéna na svatbě především), nebo aspoň více vypointovat. Ve výsledku místy zbytečně ukecané, pocitově mnohem delší než dvě hodiny. Sem tam se film trefí a je příjemně o životě (operace, scéna v kuchyni), pravdivě kousavý (ultrazvuk), nebo groteskně teskný (scéna na hřbitově). I tak to pořád lépe funguje v jednotlivých scénách než vcelku. Spíš než nějaký vývoj vztahu tu vidíme náhodné epizody ze vztahu. Festivalový popis odkazuje ke generaci dnešních třicátníků, což trochu evokuje současnou generaci třicátníků, ale jejich specifických problémů se film nedotýká, jde o typickou výpověď o partnerských vztazích a jejich fázích, mnohem bližší dnešním čtyřicátníkům, koneckonců režisér i herci jsou jejími zástupci. 55% (Das Film Fest 2021) ()
Záživnost či vtip těchto povětšinou statických, nehorázně ukecaných scének je tak na 30% (epizody ultrazvuku či pohřbu byly opravdu dobré, to přiznám), plus mi to často zavánělo snobstvím, popřípadě plytkou intelektuálností (existuje to slovo vůbec?). A teď jsem se sám nachytal, poněvadž ty dvě věci tady teď provozuji. ()
Nejvtipnější film z 55 ročníku filmového festivalu v Karlových Varech. Soubor na sebe navazujících povídek o jednou páru třicátníků. Některé povídky (scény) jsou až komicky absurdní. Například scéna u zubaře, gynekologa, na operačním sále a hlavně na hřbitově se musí vidět! 85%. [KVIFF 2021] ()
Reklama