Režie:
Julien DuvivierKamera:
Anchise BrizziHudba:
Alessandro CicogniniHrají:
Fernandel, Gino Cervi, Paolo Stoppa, Leda Gloria, Enzo Staiola, Édouard Delmont, Ruggero Ruggeri, Alexandre Rignault, Saro Urzì, Jean Debucourt (více)Obsahy(1)
Rozmlouvá s Bohem, ale řídí se vlastní intuicí. Fernandel jako farář, jehož svobodomyslnost se nelíbila církvi ani komunistům. Svobodomyslnost a volnomyšlenkářství dona Camilla, váženého a ctěného venkovského faráře, se nelíbila jak komunistům, tak jeho církevním nadřízeným. Biskup ho poslal do exilu, zapadlé horské vesničky, kam se nedalo ani dojet vozem. A městečko zatím ovládli komunisté. Avšak lidé na svého oblíbeného faráře nezapomněli. Vesnice se potýká s velkými problémy a především s obrovskými záplavami. Městská rada se rozhodne postavit hráze proti povodním, ale majitel pozemku to odmítá. Kdo ho přesvědčí, když to nedokázali mocní tohoto města? Možná ten, jehož slovo a silnou ruku ctí všichni. Peppone se musí vydat za svým úhlavním nepřítelem. (Česká televize)
(více)Recenze (13)
Tento seriál je pro Talijány něco jako pro nás Švejk. Je to odraz jejich nárdní povahy, střídání silných emocí, napřátelství i přátelství, ale vždy usmíření a ochota si vyjít vstříc. Pro mne je toto lepší národní poselství než kripl co se ze všeho vykroutí, vylže a vypodvádí, pro kterého je i kradení náramná legrace, vše prošpikováno prdelemi homosexuální Haška, toť poselství Švejka. ()
Druhé kolo souboje věčně znesvářených kohoutů dona Camillo a Peppona: pomocí Pepponeho se smí trestu zproštěný don Camillo vrátit do svého domova. Návrat však není vůbec slavný - přivítání na nádraží neplatí jemu, nýbrž slavné sportovkyni. Jeho nová domácká také nic moc. A první mši slouží prázdným lavicím. Ale i Pepponemu se nedaří zrovna nejlépe... ()
Don Camilo, je přesně ten typ komedie o kterou se dnes snažíme: humorně a bez ideových předsudků se vypořádat s minulostí předsudků. To se může jí t sračkér Hřebejk s debilními Pelíšky a celou svou pseudo antitotalitární tvorbou zahrabat. Pro zajímavost: Série o donu Camilovi se natáčela v době, kdy měla v Itálii komunistická strana významný vliv na politik na umění :). ()
Volné pokračování slovních půtek mezi komunistou Pepponem a farářem Camillem. Začíná tam, kde první díl skončil, totiž u farářova exilu vlakem. Jenomže v zapadlé horské vísce se mu nelíbí a tak se propašuje zpátky do obce. Tady pomůže s výchovou starostova synka i s evakuací vesnice během záplav. Zůstal i povedený dabing ČT 2008 (Heřmánek, Donutil, Preiss). ()
Na přelomu 40. a 50. let byla italská kinematografie na vrcholu a italský neorealismus se stal pojmem jak pro filmové kritiky, tak filmové nadšence. Náročné a experimentující filmy Rosseliniho a jeho generačních souputniků ale nebyly v Itálii nejnavštěvovanější, jako tomu konec konců bylo i v případě české nové vlny. Diváci dávali přednost lidovým komediím a populárnímu italskému komikovi Fernandelovi se podařilo v téhle kategorii zabodovat sérií filmů o svobodomyslném prostořekém faráři donu Camillovi. Vytvořil tak fenomén, jehož popularita v Itálii přetrvala do dneška. Scénáře jednotlivých dílů vycházely z poválečné politické situace v Itálii, kde hrály prim křesťansko-demokratická a komunistická strana, které byly ve filmu zosobněny jednak venkovským farářem, jednak komunistickým starostou obce. Tvůrci na jejich vzájemné hašteření přes nejrůznější peripetie a vyhrocení shlížejí v zásadě shovívavým způsobem. Humor obsažený ve filmu je lidský a trochu podobný hrabalovskému vyrovnávání se s 50. léty u nás. Oba soupeři dokázali nakonec najít společnou řeč v momentech, kdy jim a obyvatelům obce teklo do bot. (V případě Návratu dona Camilla pak doslova.) Celkový dojem: 75 %. ()
Galerie (23)
Zajímavosti (1)
- Ve scéně, kdy Don Camillo (Fernandel) vezme svého syna Pepponeho (Gino Cervi) na výlet podél potoka, můžeme obdivovat jedinečný a fantastický výhled na slavný most Ponte Sfondato, v Montopoli di Sabina, který již neexistuje. (Cucina_Rc)
Reklama