Režie:
Xavier GiannoliScénář:
Xavier GiannoliKamera:
Christophe BeaucarneHrají:
Benjamin Voisin, Cécile de France, Vincent Lacoste, Xavier Dolan, Salomé Dewaels, Jeanne Balibar, Gérard Depardieu, André Marcon, Louis-Do de Lencquesaing (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Lucien je mladý neznámý básník, žijící ve Francii 19. století, který do svého bytí vkládá velké naděje a ambice. Opouští rodinnou tiskárnu v kraji, z něhož pochází, aby zkusil najít štěstí v Paříži po boku své patronky. V tomto úžasném městě se brzy ocitá vydaný napospas vlastnímu osudu a postupně objevuje zákulisí světa zisku a přetvářky. Lidskou komedii, ve které je možné vše koupit či prodat: literární věhlas i tištěná média, politiku i city, pověst i duši. Lucien bude milovat, bude trpět a vystřízliví ze svých iluzí. (Film Europe)
(více)Videa (2)
Recenze (11)
Výborne sfilmované dielo Honora de Balzaca o ambicióznom mladíkovi, ktorý si pomaly ale isto vyšliapal cestu v spoločenskom rebríčku až do najvyšších kruhov. Jeho skromnosť a lojálnosť klesala priamo úmerne s jeho rastom v spoločnosti. Skvelo vystihnutý svet médií, politiky a spoločenského vplyvu, ktorý sa od toho 19.storočia zas až tak veľmi nezmenilo. Lucien mi bol spočiatku sympatický a aj som ho ľutoval, keď sa mu hneď nedarilo, ale potom sa mi dosť zhnusil. Ale ako sa vraví, pýcha predchádza pádu... Film bol kvalitný, takisto aj vydarená výprava, no malo to viacero zbytočne natiahnutých pasáží, vďaka ktorým je film zbytočne dlhý. 4* ()
Není to stoprocentní, ale při té bídě v dnešních kinech... velmi dobré, poctivě natočené a těch 144 minut působí jako 95. (Celou dobu jsem si myslel, že předlohu rozebírá Keller v Odsouzeni k modernitě, ale jde o jiný Balzacův román - https://www.youtube.com/watch?v=1NQDAHi7pcc . Každopádně, ani v prostředí médií a reklamy, kterému se Ztracené iluze věnují, se toho od 19. století mnoho nezměnilo.) ()
Tuto asi budem trošku vytrčať z davu, ale mne sa tento film dosť nepáčil. Dva a pol hodinová nuda, ktorá sa vliekla siahodlhými a monotónnymi dialógmi, ktoré síce aspoň mali hlavu a pätu, ale od historického eposu by som čakal o dosť lepšiu a výpravnejšiu réžiu s väčším presahom emócií na diváka. Naozaj okrem pár štipľavých scén tu nebolo veľmi čím zaujať. Škoda toho. 50 % ()
Smutné ztvárnění lidské komedie - fungující tak už po tisíciletí. Obraz psychopatických jedinců, jejichž jedinou modlou jsou peníze a kteří neznají slovo morálka. Výborná kamera, dokonalá dobová atmosféra, bohatá filmová výbava. Přes neradostné konce, stojí za vidění, provokující k zamyšlení nad smyslem a skutečnými hodnotami života. ()
Zprvu se zdá, že příběh mladého básníka z Balzacova románu budou v Giannoliho filmové adaptaci tlumočit verše: prožitky implikují určité situace podávané zlomky obrazů, vztahy v jejich hloubce znázorňují dialogy, ba nejednou jen jejich esence a v čistém světle se odhaluje svět – v široké škále své špíny. Netrvá to dlouho a stále se připomínající vypravěčův komentář nenechá na pochybách, že režisér rezignoval na svébytnost vyprávění a od básně ukročil k jakémusi hranému dokumentu na základě slavné prózy. Více či méně působivé epizodky usouvztažňuje kulturněhistorický komentář a divák může být uspokojen, že se mu za jedny peníze dostalo poučení i pobavení. Až na Depardieuova nakladatele je obsazení chatrné. Většina protagonistů působí jako slída vylouplá z brizolitové zdi a celý ten kostýmovaný pařížský šmrnc v adaptaci z L. P. 2021 snadno zastíní stránečka z dobové fyziognomie. – Na druhou stranu se lze na toto audiovizuální dílko dívat jako na alegorii, která na hřbetech zaměnitelných postav buduje panství žurnalismu, rozmývajícího rozdíl mezi pravdou a lží a pohlcujícího skutečnost ve jménu žoldu. „Většinou se setkáváme s více méně duchaplným žurnalismem stranického zabarvení, obdobným psaní stranických politických listů, který věc spíše poškozuje, než jí prospívá. Takový kritik většinou neschopný rozlišiti skutečné umělecké hodnoty od šablon a padělků, slepě a bez hlubšího historického založení rozděluje světlo a stín, vášnivě propaguje zjevy, v nichž se domnívá viděti něco nového a šmahem odsuzuje útvary umělecké, které nenesou příliš křiklavě modernost na svém čele. Krasořečnění a snobismus je znakem tohoto psaní, které zakrývá nedostatky svého vědění a cítění různými duchaplnůstkami a vtipy, jež nepřiblíží přirozeně bezradné obecenstvo ani o krok k podstatě nového umění.“ Mohlo by se zdát, že citovaný soud napsal kdosi z časů Balzacových – ovšem jsou to slova Vincence Kramáře a právě tak i zkušeností Lucienovou a jeho družiníků může dnešní divák poměřovat svět médií, který tak často nevědomky obývá. Zatímco však Balzacův hrdina za ním musel putovat až do Paříže, těm dnešním héroům stačí jen přejet přes chladnou dotykovou obrazovku. Zachvěje-li se divák nad věrolomností zrádných milenců, kteří se zaprodali pro nic za nic a strhli do lži a zkázy celý gramotný svět, může postřehnout, že se kolem něho otřásá i jeho dnešek. Takto nenápadně se Ztracené iluze angažují a stálo by za to naslouchat publiku, které opouští kinosál, co si po jeho zhlédnutí myslí o světě, v němž žije. – Pakliže tito diváci ovšem film neshlédli na nějaké internetové platformě – jako já na Edisonline… – Snad si alespoň někteří z nich uvědomí, jak zhoubně působí divadelnost na mezilidské vztahy a jak se tyto odcizené podílí na zkáze stvoření. ()
Galerie (46)
Photo © Filmbazar
![Ztracené iluze - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/381/166381759_116c10.jpg)
Zajímavosti (1)
- Filmovanie snímky prebiehalo predovšetkým na viacerých miestach, divadlách, opere či palácoch v Paríži a tiež na zámku s názvom Château de Compiègne. (MikaelSVK)
Reklama