Režie:
Nick MorrisVOD (1)
Obsahy(2)
Sedm posledních dní Kristova života, viděných očima Jidáše Iškariotského. Triumfální Ježíšův vjezd do Jeruzaléma na Květnou neděli, jeho tragická a bolestná smrt na Golgotě... To jsou mezníky sedmi posledních dní jeho života, viděných očima Jidáše Iškariotského. Muže, který byl jeho učedníkem i přítelem, a který jej nakonec - proto, aby se naplnila sudba - musel zradit...
Psal se rok 1971, když se příběh posledních dní Ježíšova života poprvé objevil na divadelních prknech londýnského West Endu. A rázem bylo jasné, že svět muzikálu už nikdy nebude stejný jako dřív. Senzace, kterou jeho první uvádění všude ve světě vyvolávala, s léty opadla, přízeň diváků však přetrvala do dnešních dnů. Důkazem toho je mimo jiné i nejnovější, značně zaktualizované, londýnské jevištní nastudování s Glennem Carterem jako Ježíšem a Jeromem Pradonem jako Jidášem, které se stalo základem tohoto filmového přepisu. Ambiciózní - a mimořádně finančně náročný - filmový projekt vznikal ve slavných londýnských studiích Pinewood, kde byl muzikál více než 5 týdnů natáčen na 4 kamery. Byla pro něj pořízena i zcela nová zvuková nahrávka, kterou natočil sedmdesátičlenný orchestr.
(oficiální text distributora)
Recenze (83)
Můj nejoblíbenější muzikál v moderním kabátě, no naprostá paráda. Obsazení mi sedlo, možná až na v několika scénách kňápajícího Jidáše, ale těch bylo pomálu. Celá scéna je výborně vyzdobena, nápisy na stěnách, jako rekvizity zbraně, bomby, drogy...Původní verzi jsem ještě pořádně celou neviděl, ale určitě to pro srovnání v dohledné době udělám, nicméně tento novodobý počin je pro mě nejlepší zfilmovaný muzikál všech dob (ač se jedná spíše o divadlo, než skutečný film). ()
Oproti původní verzi, mnohem lepší výkony (jen Jidáš halsově pokulhává a Ježíš je vizáží nedomrlý). Zbytek výborný. Na projevu herců je znát, že se ansábl přestěhoval z londýnského jeviště před filmovou kameru a tak mají tendenci hrát i pro zadní řady. Moderní pojetí je v pořádku, sedí mi mnohem víc, než hippie verze z roku 73 (což tenkrát taky bylo moderní, že). ()
Obecně muzikály ve filmové podobě moc nemusím, ale pro tenhle muzikál mám prostě slabost! A tohle zprácování je podle mě moc vyedené a mně bližší než zpracování z roku 73. Ačkoli mi pár věcí zezačátku přišlo proti srsti, nakonec sem jim přišla na chut. Například nagelovaní apoštolové v uplých tílkách, mulatka Máří a přeslazený Ježíš. Pak bych vyzvedla Jeroma Pradona v roli Jidáše! Úžasný! Celkově jsem byla s hereckýma a pěveckýma výkonama spokojená. Podle mě skoro není co vytknout. Spíše záleží na každého gustu, zda klasičtější hippie verze (také velmi dobrá) či tato modernějc podáná. ()
Jako velký fanda tohoto muzikálu ve všech podobách jsem si pustila obě verze, jak tu starou, tak tu novou. Vím, že mě za to fanoušci Teda Neelyeho budou nenávidět, ale tato verze je mnohem lepší, než ta stará. Možná mě více oslovilo právě nadstandartně nové pojetí, ale jsem z tého verze unešena (Samozřejmě, pokud přskočíme Getseman, který je, snad kromě naší české verze se Střihavkou, všude zpíván tak trochu přitepleně hevíkovských ječákem, což není úplně můj styl, takže panu Glenu Carterovi nemusí být líto, že si nezískal mé sympatie, protože je nemá ani Ted Neeley.). Skvělá kamera, se kterou si vážně ve filmu hrají, což se o staré verzi říct nedá. Tam je většinou kamera statická a nebo velice nemotorná. Nápad, kdy Kaifášovi pomocníci sledují Ježíše skrytými kamerami je fakt famózní a promítání Ježíšovy popravy na velkokapacitní plátno rozhodně přidá písní Superstar dynamiku, která v nudné verzi v amfiteátru z roku 1973 vážně chybí. ve staré verzi obsadili do role Máří Magdalény Yvonne Elliman, které bych nevěřila bývalou prostitutku, ani kdyby obšťastňovala jen slepé starce. Krom toho má nepříjemný táhlý hlas a velmi nepřirozeně frázuje. Tady Maří hraje Renee Castle, jejíž jemně černošský soprán krásně dokresluje atmosféru. Jazzová verze Herodové písně, kdy za ním svítí a bliká podle starých kabaretních stylů jeho jméno je vtipná. Škoda jen, že Rik Mayall moc neumí zpívat, toho bych vyměnila...a nakonec absolutně famozní pojetí Jidáše v roli Jérôma Pradona. Než jsem poprvé viděla Ježíše a znala jsem jen nazpaměť všechny písničky, představovala jsem si ho v muzikálu právě takhle. Možná proto mě verze z roku 1973 tolik zklamala. Je to jako, když čtete knížku, kterou vám potom blbě zfilmují. Tak nějak jsem si připadala. Jen ještě spojit jeho vzhled, šarm a kostým s nezapomenutelným a podle mě nejvíce sexy hlasem v české sféře Dana Bárty a neměla bych na toto jedinou výtku. Snad jen poslední chvála: Super Šimon Zélótes :-) ()
Jejeje, těžké to hodnotit. Co se zpěvu týká, nemůžu to moc jako laik posoudit, víc se mi určitě líbila stará verze z roku 1973, byla taková rockovější, víc procítěná..asi..Rozhodně každému nesedne nový Ježíš, nemluvě o náznacích jeho homosexuálního vztahu s Jidášem (někomu přijdou podstatné, někomu ne :-/ ). Mě osobně hodně zaujala moderní (ještě modernější, než předtím :-) stylizace a výrazové prostředky. Všudypřítomná média, židovští teroristi, nacističtí Římani,..bezva :-) A třeba dvojice hlavních farizejů je hodně povedená. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (2)
- Glenn Carter se vyjádřil, že Ježíše hrál spíše jako politického vůdce, kterému se věci vymkly z rukou, než jako božským duchem obdařenou bytost. (Morien)
- Jérôme Pradon (Jidáš) v rozhovoru přiznal, že měl problémy s rozsahem písní v Jidášově rejstříku a že v živém muzikálovém vystoupení před publikem by tuto roli asi nebyl schopen uzpívat. (Morien)
Reklama