Režie:
Luis BuñuelKamera:
Edmond RichardHrají:
Fernando Rey, Paul Frankeur, Delphine Seyrig, Bulle Ogier, Stéphane Audran, Jean-Pierre Cassel, Milena Vukotic, Claude Piéplu, Michel Piccoli (více)Obsahy(2)
Skupina přátel z vyšší společnosti by ráda společně pojedla, toto banální přání se však ukáže jako nesplnitelné. Hosté se sejdou, popíjejí, konverzují, ale ke společnému jídlu nikdy nedojde – a události, které jej maří, jsou čím dál tím bizarnější. Spletitý, hravý příběh graduje v absurdním, snovém finále.
Na základě této groteskní zápletky Buñuel se zlomyslným humorem analyzuje povrchnost společnosti i její ideály, přičemž nešetří církevní hodnostáře, vrcholné politiky, revolucionáře, vojáky ani aristokraty. Směšnotrapná společenská faux pas v nejvážnějších situacích umocňují satirický náboj filmu. Režisér nabízí pohled do podvědomí znuděných snobů – komické scény střídají zdánlivě nesouvisející situace a pro Buñuela typické absurdní snové sekvence. V duchu surrealistické hry jsou akcentovány motivy snu, sexu a smrti. Hlavní postava (velvyslanec jihoamerického státu, vydělávajícího peníze na výrobě a pašování drog) umožnila režisérovi vyjádřit určitou dobovou levicovou angažovanost, většina kritizovaných společenských nešvarů je však aktuální i dnes.
(oficiální text distributora)
Recenze (193)
Až na tú politiku. Tie ženské sú sexy. ()
Vlastne sklamanie. Luis Buňuel stále, odkedy sa prvý krát dotkol celuloidu, oddane a vytrvalo fetišizuje surrealizmus, ale už to proste nie je to práve orechové ako u jeho pohlcujúcej a celú stopáž zabávajúcej mindfuck prvotiny. Režisér nám, ako to býva u ľudí (aj extravagantných umelcoch žijúcich podľa všetkého v nejakej alternatívnej realite) zvykom, zostarol, na hlave sa mu objavila plešina a jeho mladícka odvaha, kedy rezal ženám oči či na klavír priväzoval mŕtve osly je ta-tam. Záblesky geniality (všetky sny) sú prekrývané mračnami opatrnej senility (všetko mimo sny). A film u ktorého každá zábavná pasáž skončí tým, že sa postava vydesene prebudí ma jedine láka predstavami aký skrytý pôvab sa bude skrývať v mojom podvedomí potom čo konečne po 102 minútach Buňuelovej tragiky na povrchnosť zaľahnem do postele a nechám sa unášať spevom Morfeovým. ()
Šestice přátel z "lepších kruhů" se neustále zve na večeře, ale nějak jim to, kvůli nepředvítalným událostem, nevychází. Surrealistické sny nám pletou hlavu, ale kdo se nechá unášet a nechce neustále hledat nějakou dějovou nit, tak se bude dobře bavit. Pohled na buržoazii, která se nachází na hranici klamu a dekadence - plna nenápadné snahy ji překročit! ()
Mě ten film hlavně bavil. Mám rád bizardnosti a absurdity a Buňuel s nimi ve filmu rozhodně nešetřil. na konci jsem chtěl kričet ještě. ()
Barvitě podaná prázdnota životů party snobů. Vtipně absurdní scény typu "zdálo se mi, že Henrimu se zdálo...". Svérázné poslední pomazání. A možná i Svěrákova inspirace pro vyprávění pana Otce o vodníkovi ve mlýně... ()
Úpně mimo. Něco tak nudného jsem už dlouho neviděl. Sonda do života snobů? Satira vyšší společenské vrstvy? Ale jděte. Prázdná a samoúčelná Bunuelova onanie, ve které mě děj a jednotlivé charaktery naprosto nezajímali a celou dobu jsem se divil, jak to může mít tak vysoký hodnocení. Na podobné téma znám lepší a hlavně záživnější filmy. Jenom proto, že to natočil tenhle režisér, mluví se tam francouzsky a kritizuje to určitou společenskou vrstvu, neznamená, že tomu automaticky dám dobré hodnocení. I ten smysl pro humor, mnohými zmiňovaný, mi nepřišel nijak zábavný a bylo ho tam jako šafránu. Neupírám tomu filmu určité kvality, ale mě to prostě vůbec nesedlo. Věřím, že v 72 to byla pecka. Dnes je to vyčpělé nic. ()
Čaj? Nemáme. Kávu? Nemáme. Koňak? Slečno, tady se nepije. Zábavu? Ale to už snad nemyslíte vážně. Že já vás všechny pozatýkám. Nápadně nenápadné narážky jsou tu asi jen pro určitou sortu lidí. Půvabné pouze pokud tam půvab vidět chcete. A to, že se v pár věcech Buñuel trefil, neskutečnou nudu odpárat nedokáže. ()
Můj asi nejmilejší film vůbec. Když jsem ho poprvé viděl (kdysi na střední), surrealismus jsem znal možná z učebnic. Uteklo pár let a (pod vlivem Půvabu) jsem psal bakalářku o surrealismu...ať žije Buňuel ()
Mozno bol tento film objavny v case svojho vzniku, ale ja som ho videl az teraz a pripadal mi proste otravny. Najtrapnejsie scenaristicky zvrat - prebudenie sa zo sna - je tu pouzity asi patkrat, co hovori za vsetko. ()
Velmi jsem se na to chystala, měla jsem velká očekávání a moc jsem se těšila.Upřímně?Tak mě to zklamalo! Budu přihlížet k mému věku, nejspíš tento chaos ještě nejsem schopna rozluštit.Doufám, že jednoho dne se k tomuto filmu vrátím a sedne mi, teď to ale skutečně nebude. ()
Vrcholný pozdní Bunuel. Inteligentní, neskutečně vtipná, noblesní a zároveň brutální satira. Takto vypadá rebelie na úrovni, zdánlivě nenápadně, pod povrchem ale zcela nekompromisně. Don Luis rozdává dobře mířené zdrcující rány na všechny strany. Kam se hrabou novější, daleko explicitnější ataky na společnost typu Trainspotting. - Kdo s Bunuelem začíná, tomu by snad bylo možno doporučit právě tento snímek: je tam celý Bunuel, v přístupnější a zdařilejší podobě než třeba v Andělu zkázy nebo Fantomu svobody. Film tvoří navzdory své epizodičnosti kompaktní celek. Zajímavá je minimalističnost režie. Každá scéna je jak do kamene tesaná, nikde nepřebývá ani ň. Totéž platí o scénáři. Jsou to cinefilské hody, po všech stránkách naprosto bravurní záležitost. ()
tohle je Éla a tohle... já vlastně ani nevím! ()
Reklama