Režie:
Luis BuñuelKamera:
Edmond RichardHrají:
Adriana Asti, Jean-Claude Brialy, Adolfo Celi, Paul Frankeur, Michael Lonsdale, Michel Piccoli, Claude Piéplu, Jean Rochefort, Bernard Verley (více)Obsahy(1)
Mozaika světa, pozorovaného v absurdní nadsázce a pospojovaná řetězícím se přeskakováním z jedné vedlejší postavy na druhou, skládá z nesourodých výjevů všeobjímající pocit neporozumění. Logika moderního světa je postavena pod úhlem absurdního žertu na hlavu: fotografie, na něž v pařížském parku lákal neznámý muž dívenky a nad nimiž se později zvědavě rozdychťuje pan Foucauld se svou manželkou, se ukáží být obyčejnými pohlednicemi s památkami. Obráceně se chovají i soudci, kteří odsoudí masového vraha a vzápětí ho propustí na svobodu. Stejně tak úspěšně vyhlašuje policie pátrání po dívence, která nezmizela. Celou mozaiku uzavírá v detailním záběru hlava pštrosa, kolem níž se ozývá nepřetržitá střelba... Předposlední film španělského režiséra a scenáristy Luise Buňuela nazvaný Přelud svobody (1974), tvoří závěrečnou část volného triptychu podobenství s filmy Mléčná dráha (1969) a Nenápadný půvab buržoazie (1972). Sám tvůrce považoval tuto tragikomedii za své nejsurrealističtější dílo a znovu v něm vyhlásil válku pokrytectví, měšťáctví a falešné morálce. Snímek natočil ve Francii v již tradičním tandemu se scenáristou Jean Claude Carriérem a se sobě vlastní nespoutanou fantazií v něm vytvořil obraz světa, který ztratil lidský rozměr, absurdní vizi lidí, kteří pozbyli schopnost dorozumět se mezi sebou a často i porozumět sami sobě. (Česká televize)
(více)Recenze (70)
#290 The Criterion Collection - http://www.criterion.com/films/905-the-phantom-of-liberty ()
Zo začiatku ma príbeh bavil, kochal som sa genialitou Buňuelových obrázkov a niekde v strede udrelo, proste som mal pocit že príbeh niekam utiekol a nikto nevedel ako ďalej. ()
Bizarná komédia, ktorá s úplne vážnou tvárou prezentuje na hlavu obrátenú skutočnosť viď scény keď jedenie je obscénne a je sa v súkromí samostatnej miestnosti teda akoby záchode a pri spoločenskej konverzácii je bežné hovoriť o hovnách (pardon výkaloch), prepustenie odsúdeného na doživotie, diagnóza lekára: ste úplne v poriadku máte len rakovinu, hľadanie prítomného dieťaťa, výkriky povstalcov "nech žijú okovy" atď., fajčiaci kňazi hrajúci karty dnes asi nikoho nevyvedú z miery ale sado maso seansa prípadne zvádzanie starej pani synovcom sú už dosť surrealistické. ()
Surrealistické, extravagantní,groteskní, ve své době asi módní, bez příběhu. Volně asocioavané obrazy a minipříběhy, páté přes devaté, bez ladu a skladu, občas šokantní, např. hromadná defekace u jídelního stolu, ostřelovač střílející do civilistů jak do koroptví. Dnes vyčpělé, realný svět nám připravil jiné a horší šoky. Ve své době skandální, posouvající hranice tabu, dávno překročené. Neplačte, šetřete si slzy na budoucnost. 55% http://kino-zeit.de/dvd/trailer/das-gespenst-der-freiheit ()
I slavný režisér může natočit hovadinu. Ale pro někoho je to zase klenot. ()
Vidim to takto: ta svoboda z názvu filmu je svoboda francouzský společnosti (měšťanstva, policie, kléru...) z hesla volnost-rovnost-bratrství (liberte-egalite-fraternite), již francouzští vojáci hájí na začátku a policajti na konci. Iluzornost téhle svobody Bunuel odhaluje, demaskuje, a to tak, že ukazuje determinovanost sexualitou, tělesností, společenskými konvencemi. Policisté jsou v jádru malí kluci, mniši nejsou žádní asketové apod. Potíž ovšem spočívá v tom, že kdyby chtěl B. ukázat pouhou iluzornost svobody v tomto smyslu, dalo by se to udělat daleko jednoduššeji, např. spíše jako v Tajemném předmětu touhy, kde hl. hrdina otročí pudovosti daleko čitelněji. Přelud svobody je komplikovanější, ve hře totiž ještě absurdita, převrácenost. Co je jejím smyslem? Ten film není pouhá společenská kritika ve smyslu "naše společnost funguje zvráceně, změňme to". Bunuel nepředstavuje žádný pozitivní ideál, nejsou tam ani žádné pozitivní postavy, nenaznačuje se žádné "řešení". Zdá se, že je ve hře surrealitická logika snu, kdy určité obrazy z filmu nejsou jednoznačně vyložitelné, stejně jako obrazy v našich snech. Příklad: brutální sekvence s vrahem-střelcem. Co znamená jeho propuštění, žádosti o autogram atd.? Že společnost adoruje grázly? To by bylo banální. Nebo scéna večeře na WC. Chce snad Bunuel říct, že to, že jídlo se přijímá společně, zatímco vylučování se odbývá v soukromí, je špatně? To asi ne... Podle mě je to prostě zlomyslná, brutální hra, drsný humor namířený ve jménu svobody imaginace proti tomu, co B. nenáviděl, tj. v podstatě společnosti jako takové. ()
Tak, jestli si takhle někdo představuje dobrou komedii, tak to vážně nemá v hlavě srovnané. ()
Po dlouhe dobe film, ktery me donutil premyslet. Do tohodle dilka musi clovek "dozrat". Protoze pokud se da o necem soudit, ze jde o "chytry"film, mel by to byt tenti pripad. ()
Dvě originální myšlenky a jedna fešná klavírístka ještě nezaručují to, že to jako celek bude fungovat... :( ()
Tak táto na prvý pohľad nelogická bizardnosť je pre mňa osobne tým najlepším, čo kedy Buñuel natočil. ()
Reklama