Režie:
František FilipScénář:
Norbert FrýdKamera:
Rudolf Stahl ml.Hrají:
Jiřina Bohdalová, Martin Růžek, Radoslav Brzobohatý, Radovan Lukavský, Antonie Hegerlíková, Milan Mach, Nina Popelíková, Josef Langmiler, Václav Švorc, Karel Vrtiška, Jaroslav Moučka (více)Obsahy(1)
Praha válečná… Ve filmovém ateliéru se natáčejí poslední scény kabaretní operety, když se mezi přítomnými roznese, že hlavní hvězda Karla Hlinová (J. Bohdalová) byla zatčena gestapem. Zavládne strach, zděšení i obavy, ale producent Stanislav Dragant (M. Růžek) si ví rady. Využije svých známostí a Karla je druhý den propuštěna – natáčení může pokračovat. Známá herečka se však nemůže zbavit hrozivého pocitu, že je sledována a další akce nacistů bude následovat, byť ji Dragant se svým přítelem, německým obchodníkem Planettou (R. Brzobohatý), opakovaně ujišťují o opaku. Mezitím je zatčen maskér Novák a na Karlu padne podezření, že ho udala. Jen ona však ví, že právě na Novákovu žádost pomohla neznámému muži – nepříteli Říše, ale nemůže to veřejně ventilovat… Film s řadou skvělých hereckých výkonů v režii F. Filipa a podle scénáře N. Frýda je zpracován podle skutečné události – byl inspirován tragickým osudem české herečky Anny Letenské, jež byla popravena dne 24. října 1942 v koncentračním táboře Mauthausen. (Česká televize)
(více)Recenze (63)
U této adaptace jsem se smál, až jsem plakal (což je asi u protektorátního dramatu špatně). Moc se mi nedařilo vnímat děj, který tím pádem raději nehodnotím. Co jsem shledal velice zábavným je z téměř každého záběru na sto honů páchnoucí počátek sedmdesátých let - ty rádiovky, jupky, ústřední topení, bílé pláště, socialistické budovy... Přizdobeno omšelými dialogy a přehrávající Jiřinou Bohdalovou (přes všechnu její snahu jsem v ní pořád viděl jen Bohdalovou v divném ohozu)... Jako zábava na sváteční televizní dopoledne dobré. Jako drama směšné. ()
Velmi silný námět (který je možná silný už v předloze, kdo ví, nečetl jsem, ani číst nebudu), dobré herecké ztvárnění, ale dialogy a scénář jedou jen na půl plynu a rozhodně nedokáží navodit tak tísnivou atmosféru, jak se tváří, nehledě na zopár hrozných logických blbostí, nu škoda, ovšem i tak byl film výrazně nadprůměrný, ale bohužel, do šedi ho v mých očích sráží naprosto příšerná a odpudivá pěvecká čísla, která mají podle nějaké choré mysli působit jako věc z let čtyřicátých, ale působí jako... Jako něco jiného a mě se nechce vymýšlet žádné magořivé přirovnání, howgh. ()
Film, který v nadprůměrném hodnocení drží zúčastněná herecká elita. V mých očích určitě. "Opilec" Radovana Lukavského se staví hrdě do řady všech kvalitních opilců čs kinem., Růžek jede svého klasického "slizouna", zde dokonce buržoazně založeného, univerzální československý nacista Jindřich Nareta to zase odnesl, Milada Ježková je velmi příjemné osvěžení, stejně tak skvěle hrající Antonie Hegerlíková. A Jiřina? Tenhle film je hlavně její šou - Naprosto perfektní. Navzdory (možná) nucenému, dobovému poselství o prohnilém filmovém businessu v období protektorátu - tedy businessu prvorepublikovému - i navzdory slabé atmosféře, kde se nám chvílemi režisér snaží namluvit, že v tomto období u nás již stály klasické, betonové lampy, v tom vidím i skvěle se vyvíjející drámo, lámající a odhalující lidské charaktery a to vše s prvky kriminálního příběhu. Samotný závěr je excelentní, to mi nikdo nevymluví, stejně tak úvodní seznámení se s paní Hlínovou, o které všichni jen mluví, popisují její povrchnost i rozmařilost, ovšem první setkání diváka s ní, je obraz velmi odlišný. Ani jedné ze svých rolí neuteče - musí je dohrát dokonce všechny. ()
Souhlasím s Bartem, paní Bohdalová uměla i vážné role. Tohle protektorátní drama si celou dobu neslo velmi dusivou atmosféru a mne bylo od začátku jasné jak se věci mají... Konec mne proto nepřekvapil, to ale nijak nesnížilo můj zážitek z filmu. Těch 102 minut uteče jak nic, to mi věřte. Jediné co bych filmu vytkl a to je bohužel častá věc u filmů ze sedmdesátých let, ža ačkoliv se tvůrci snažili protektorát přiblížit dobovými vozidly, uniformami Němců atd... na filmovém štábu nepoznáte, že jste ve čtyřicátých létech. Chlapi mají účesy na patku, kotlety, široké nohavice, květované košile atd... Při natáčení filmu si tak člověk nepřipadal u nějaké té napodobeniny amerických tanečně-muzikálních snímků těch dob, ale u televarieté kam možná přijde i kouzelník... Je to škoda, ale laik neznalý reálií si s tím nemusí lámat hlavu a nijak mu to nezkazí dojem z filmu. Pokud si budete chtít Annu Letenskou skutečně připomenout, pusťte si komedii Přijdu hned z roku 1942. Tam točila svoji poslední roli, tam ji gestapo nechalo milostivě ve filmu dohrát. Pak kat nečekal a zatímco jí byl popraven manžel, byla deportována do Mathausenu kde byla zastřelena. V té komedii ale na ní nepoznáte, čím musela tato statečná herečka. Hluboce smekám. Tento film jem jí důstojnou poctou. * * * * ()
S rozpaky hodnotím tento film, spíše jako mírné zklamání. Troufám si říci, že okupační realitě z hlediska exteriérů a interiérů se dá hodně co vytknout. Některé rekvizity ani kostýmy se neslučují s obrazem doby. Což je v kresbě prostředí přinejmenším zarážející. Nespornou hodnotou filmu je pochopitelně výrazná postava Jiřiny Bohdalové v roli Karly Hlinové. Protože osudově tragický úděl Karly Hlinové (vlastně Anny Letenské) vznikl podle skutečnosti, tak možná by splnil lépe svůj účel, kdyby ve filmu nebylo tolik klopýtnutí. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (2)
- Na filmu spolupracoval architekt Jan Zázvorka, bratr herečky Stelly Zázvorkové. (M.B)
- Film podle předlohy Norberta Frýda byl inspirován skutečnými osudy herečky Anny Letenské, která byla stíhána nacisty za to, že poskytla nocleh lékaři, který ošetřil atentátníky na Heydricha. Poslední filmovou roli dohrávala pod dohledem gestapa a následně byla popravena. (Redyx1)
Reklama