Režie:
Matti GeschonneckKamera:
Theo BierkensHrají:
Philipp Hochmair, Johannes Allmayer, Maximilian Brückner, Matthias Bundschuh, Fabian Busch, Jakob Diehl, Godehard Giese, Peter Jordan, Arnd Klawitter (více)Obsahy(1)
20. ledna 1942 se v honosné vile u jezera Wannsee poblíž Berlína došlo na pozvání Reinharda Heydricha k setkání předních představitelů nacistického Německa. Předmětem krátkého a veskrze oficiálního jednání byl jediný bod nazvaný „konečné řešení židovské otázky“, tedy postup při likvidaci Židů v Evropě. Schůze trvala přibližně hodinu a půl a zúčastnilo se jí patnáct mužů, především vysokých úředníků klíčových ministerstev, kteří měli úzce spolupracovat na „úspěšném řešení problému“. Po válce se z konference dochoval jediný zápis, který umožňuje nahlédnout do průběhu několika desítek minut, které vyústily ve vyvraždění milionů nevinných lidí... Snímek Mattiho Geschonnecka můžeme vnímat téměř jako dramatickou rekonstrukci událostí v reálném čase, čímž se pojetím značně blíží i snímku Konference ve Wannsee (2001) Franka Piersona. V tomto případě jde ovšem o německou produkci a v hlavních rolích se představí plejáda známých německých herců – Philipp Hochmair, Jakob Diehl, Godehard Giese a řada dalších. Snímek měl premiéru k 80. výročí této zlomové události evropských dějin, v roce 2022. (Česká televize)
(více)Recenze (35)
Německá verze slavného nacistického srazu není tak odporná, děsivá, mrazivá a skvostná, jako verze britská (ta od HBO s Branaghem), ale přesto stojí za pozornost. Samozřejmě i díky tomu, že je německá. ale i zde najdeme velice, velice povedené obsazení. Nepříjemné a (obsahově) nechutné dialogy, z nichž divákovi nejednou přeběhne pořádný mráz po zádech, je taky samozřejmostí. Kvalitní filmařina, které v zásadě nelze vytknout vůbec nic, kromě toho, co jsem zmínil hned v první větě. A právě to je důvod, proč jsem nakonec nepřidal i tu poslední hvězdu. 80 %. ()
Druhé filmové zpracování nejznámější nacistické konference ohledně konečného řešení židovské otázky. Tak trochu se nabízí srovnání s tou první verzí, kterou už si popravdě tak moc nepamatuji, ale ta byla samozřejmě lépe obsazená, protože šlo o UK/USA koprodukci a mluvilo se tam anglicky - zde německy, což je určitě lepší. Samozřejmě to je film spíše pro náročného diváka, který o této problematice má alespoň trošku přehled, protože na konci je zde uveden jen počet lidí, které Němci nakonec dokázali povraždit, není zde uvedený osud jednotlivých účastníků konference. To by ocenili diváci, kteří neví jak dopadl např. Eichmann, Heydrich, Himmler nebo Höss. Každý si to může vygooglit to je jasné, ale za mě to na konci filmu uvedeno byt mělo. Pro ty co se dívají na válečné filmy, jde o povinnost 8/10. ()
Němci spáchali snímek, který u mě zcela jednoznačně trumfnul Branaghovu Conspiracy. Tu pro mě totiž režisér pokazil svou sebestředností spojenou s nedostatkem soudnosti a já jsem se prostě nedokázal zbavit pocitu, že si jeho Heydrich z ničeho nic nasadí na hlavu zelený cylindr a začne za hurónského smíchu cinkat pytlem zlaťáků. Ani Philipp Hochmair sice zrovna nevypadal jako zastupující říšský protektor, alespoň ale nedisponoval dobráckým irským obličejem. Často o sobě uvažuji a píšu jako o cynikovi, ale sešlosti z této vily nesahám ani po kotníky. Když se to vezme kolem a kolem, sledoval jsem vlastně poradu představenstva výrobního podniku se vším, co k tomu patří, jen samotná výroba a její výsledný produkt byly jaksi mimo mou komfortní zónu. Šedivé, studené a pochmurné jako betonová kobka. / Poučení: Tentokrát žádné nemám, lidstvo je v určitých ohledech nepoučitelné. ()
Německá verze "projektu Wannsee" sice nedosahuje působivosti anglického zpracování, přináší však zdůraznění rutinně úředního rázu jednání, které zachovává formálně lidský ráz jednání a chování jeho účastníků. Umožňuje také pochopit rozhořčení usvědčených válečných zločinců po roce 1945 a klade další otazník nad hromadná upouštění od prokázaných válečných zločinů zhruba od přelomu čtyřicátých a padesátých let minulého století. Otevřenou zůstává otázka právního a mravního uchopení srovnatelných činů pozdějších dob a jejich politické prosaditelnosti (My-lai a mnoho jiných). ()
Zpracování od BBC patří k mým vůbec nejoblíbenějším filmům a pochyboval jsem, že by se mi tahle či jakákoliv jiná verze líbila víc. A také že ne. Nicméně je tu několik "ale". Tenhle koment musím pojmout jako srovnávací. Zatímco v podání Angličanů byyla konference vesměs dýchánkem s několika vypjatými momenty, tak Němci to pojali více komisně. Zástupci jednotlivých rezortů si tu vymezují svoje teritoria, hádají se o pravomoce a v neposlední řadě se dohadují, kdo je a není Židem. To mi přišlo mnohem realističtější. Dalším výrazným aspektem je atmosféra. Interiér "anglické" vily je luxusní a hraje všemi barvami. Ten německý působí studeně a sychravě, což mi vzhledem k tomu, o čem se jednalo, připadalo vhodnější. Ovšem jak to tam ve skutečnosti vypadalo, to netuším. No a pak je tu postava Heydricha. Ten Branaghův je elegantní bestií, která s úsměvem trousí výhružky, ze kterých jde mráz po zádech. Jednání drží pevně v rukou a námitky jsou takřka nepřípustné. A přítomní se o ně ani nepokoušejí. Hochmairův protektor občas působí zaraženě a když po sobě zástupci mocenských frakcí začnou štěkat, je skoro až bezradný. Tady je to bod pro Ostrovy. A tím se dostávám k hercům. Tady jednoznačně vede starší zpracování. Ono přehrát esa jako je již zmíněný Branagh, Firth, Tucci nebo Threlfall není žádná sranda. Nicméně našim západním sousedům se podařilo trefit herce tak, aby byli tehdejším účastníkům podobní. Někdy to sice moc nevyšlo, ale v mnoha případech se to povedlo a třeba představitel Alfreda Meyera jakoby nacistickému zločinci z oka vypadl. Celkově právě díky hercům považuji anglickou Konferenci za lepší. Ale je to jen o fous. 85% ()
Galerie (25)
Photo © ZDF/Julia Terjung
![Konference - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/896/165896306_3fb2b6.jpg)
Zajímavosti (5)
- Výložky na uniformě Reinharda Heydricha (Philipp Hochmair) neodpovídají historickým skutečnostem. Ve filmu má podle výložek hodnost Gruppenführer, ve skutečnosti už měl ale hodnost Obergruppenführer. Stejně tak neodpovídají výložky na uniformě postavy Heinricha Müllera (Jakob Diehl), ve filmu má hodnost Oberführer, ve skutečnosti měl hodnost Gruppenführer. (HADES)
- Film premiéroval v Nemecku dva dni pred 80. výročím predmetnej konferencie. (Real Tom Hardy)
- Film je fikciou a bol aj nominovaný na ceny za najlepšiu fikciu. Po skončení vojny sa našiel len jediný exemplár zápisnice z konferencie a všetky filmy bazírujú len na informáciách z tohto jediného dokumentu. (Arsenal83)
Reklama