Scénář:
Akira KindaičiKamera:
Hyo-Gyu ParkHudba:
Jošiaki DewaHrají:
Čiaki Kobajaši, Jumiri Hanamori, Rjóhei Kimura, Makoto Kóiči, Tecu Inada, Aoi Ičikawa, Daiki Jamašita, Čikahiro Kobajaši, Júsuke Kobajaši, Kenšó Ono (více)VOD (1)
Série(2) / Epizody(25)
Obsahy(2)
Japonsko, období Edo. Gabimaru „Prázdný“, nechvalně proslulý asasín z nebezpečného ninja klanu, je odsouzen k trestu smrti. Protože má pocit, že jeho život postrádá jakýkoliv smysl, rozsudku se nijak nebrání. Při pokusu popravit ho se však meč zlomí o jeho krk a ani žádný další z pokusů připravit ho o život nevychází. Mezi neúspěšnými popravami s ním vede rozhovor o jeho životě pozorovatelka z legendárního klanu popravčích roninů Yamada Asaemon jménem Sagiri. Co skutečně drží Gabimaruho při životě, proč nevědomě používá nadpřirozené schopnosti svého ninja klanu, aby se udržel při životě, i když tvrdí, že žít nechce? Když nakonec úřady požádají ji osobně, aby mladého vraha popravila, ujme se úkolu.
Až v tu chvíli pod tlakem schopností Sagiri Gabimaru zjistí, že ho při životě přece jen něco drží a vědomě se začne bránit. Samurajka mu odhalí, co on sám ze své mysli vytěsnil – myslel si, že chce umřít, protože ztratil veškerou naději na normální, mírumilovný život se svou láskyplnou a něžnou ženou. Sagiri však říká, že mu ještě stále zbývá poslední šance. Pokud splní nesplnitelný úkol, bude zcela omilostněn a bude se moct se svou ženou znovu shledat. A tak se spolu s dalšími zločinci, kteří vůli k životu neztratili i přesto, že byli odsouzeni na smrt, vydávají z rozhodnutí šógunátu do Ráje, mýtické Nirvány – na tajemný ostrov, kde se možná skrývá elixír nesmrtelnosti. A odkud se zatím nikdo nevrátil živý.
(TheDarKnig)
Videa (17)
Recenze (10)
Nejmladší a nejméně slavný člen velké "Dark shonen" trojky spolu s Jujutsu Kaisen a Chainsaw man. Tam kde obojí díla vynikají postavami, animací i zápletkou má tohle... hlavně tu zápletku. Vše je fajn, animace, postavy, bitvy... ale v porovnání se svými staršími a slavnějšími brášky prostě ztrácí. Je úžasné pokud jste ostatní členy trojky neviděli, je dobré pokud jste je viděli, či je v případě Jujutsu čtete. 7/10. Na druhou sérii ale kouknu. ()
Napřed to pozitivní: Průzkum nového, nebezpečného prostředí je zajímavý, podobně jako bytosti, na které postavy narazí. Když jsme u postav, ty podle mě také fungují poměrně dobře a velká část z nich mi byla sympatická. Líbily se mi i interakce Gabimarua se Sagiri. Nechybí ani emocionální scény a za mě hezká animace. Taky bych vypíchl krásnou závěrečnou znělku. Teď k těm negativnějším částem: Nejsem si jistý, na kolik věřím tomu, jak někteří jsou schopni přemýšlet a taktizovat během boje. Případně se třeba bitka na chvíli zastaví, aby se spojenci mohli domluvit na vhodné strategii. Někdy to snad i relativně dává smysl, ale pořád to je trochu zvláštní. Taky se nadužívají monology (ať už vnitřní nebo „vnější“). Občas by bylo lepší, kdyby si divák třeba mohl domyslet myšlenkové pochody dotyčného. Celkově ale jsem vlastně spokojený a i docela zvědavý na druhou sérii. ()
Vždy mám rád, když se v záplavě podobně střižených šónenů objeví něco, co se klasickému mustru vymyká. V posledních letech se o něco takové začalo pokoušet stále více tvůrců, někteří úspěšněji, někteří méně úspěšně. Jak z hlediska kvalit, tak z hlediska popularity. Jigokuraku bylo v této nové vlně šónenů odstrčeno žel trochu na okraj zájmu mas, ale autor může mít hlavu hrdě vztyčenou, protože se mu povedla vytvořit popravdě jedna z těch obecně doopravdy zajímavějších fikcí, která mi dokonale sedla již v manga podobě. I v porovnání s mnoha dalšími současnými různorodě žánr rozšiřujícími či posouvajícími battle šónen kolegy se autor Jigokuraku nebál jít v dekonstrukci tradičních propriet šónenů opravdu daleko a díky tomu příběh, postavy a svět působí neuvěřitelně svěže, dospěle a prostě tak nějak jinak. Základem tohoto posunu jsou myslím dvě věci. Hlavní postava, u níž divák hned v první epizodě zjistí, že s ní autor zřejmě bude pracovat úplně odlišně, v mnohem větších odstínech šedi než je to v tomto žánru zvykem, načež se to hned v závěru epizody potvrdí a celou sezonu se na tom krásně staví její o to výraznější vývoj. A druhou věcí je zasazení v čase a místě, protože to dává příběhu neobvykle velký manévrovací prostor pro kreativitu a exotiku (doslovně i obrazně). Samostatně by něco chybělo (např. Kimetsu no Yaiba má podobně zvláštní zasazení, ale chybí zase síla charakterního vyprávění), takto má příběh dva navzájem se doplňující mohutné pilíře, na kterých se pak o to jednodušeji staví vše ostatní. A důležité je, že i v této nástavbě autor ani trochu neselhává a dosazuje kolem svého antihrdiny a do svého pekelného ráje mnoho dalších skvěle vymyšlených a rozvíjených postav a konceptů, které navzájem někdy příjemně komorně, většinu času mysteriózně a mnohdy vskutku výbušně kolidují. Je tu doopravdy sympatická skvadra vedlejších postav, kde prakticky každá z nich má promyšlené pozadí, funkční a uvěřitelné motivace (kterým může většinou divák i fandit) a vlastní menší i zásadnější příběhy, ovlivňující veškeré dění, díky čemuž představený svět (nejen ostrov) působí živě a zažitě. Rozvoj postav, ať už hlavní nebo veškerých vedlejších, je parádně provázán s odhalováním fungování ostrova a zdejší “magie”. Celkově právě způsob, jakým je postupně odhalována nábožensko-filozofická (taoisticko-budhistická) struktura ostrova a jak to vzájemně posouvá postavy, jejich náhled na sebe sama, svět i jejich schopnosti v bitvě, bylo něco, s čím si tvůrce poradil asi nejlépe a co mě bavilo asi nejvíce. A když už došlo na nějaký ten otevřený fyzický střet, užití představených konceptů v praxi dávalo smysl a navíc byl téměř každý ze střetů plný napětí, osudovosti a dramatu. Jinak samotný design ostrova a jeho obyvatel se povedl náramně jakbysmet, ta hypnotická, snová, neporušená rajská atmosféra v kontrastu se smrtonosností ostrova pro jakékoliv návštěvníky byla asi nejvýraznějším zlepšením oproti manze, logicky kvůli barevnosti a ozvučení, ale i správná volba odstínů barev, filtrů či stylizace si zaslouží pochvalu. Naneštěstí, MAPPA pro Jigokuraku zcela zřetelně vydělila B-tým a kvůli tomu samotná animace, pohyb a dynamika zejména u postav kvalitativně značně zaostávala. Nejvíce to zamrzelo u některých soubojů, na které jsem se dost těšil a dostal jsem je jen tak na polovic (zbytek často dost statické “fotky”). Asi hlavní důvod, proč nemůžu jít na plný počet. 8,4/10 () (méně) (více)
Anime krásně poukazuje na šógunovou touhu po nekonečném životě, který je ochoten využít jakýchkoliv prostředků pro dosažení cíle. Využití zločinců, kterým je slíbena svoboda, pokud dokáží naplnit jeho přání, nám nabízí pohled na boje bez jakýchkoliv zábran. Ústřední postava Gabimaru je zpočátku nastíněn jako nelítostný zabiják, který pouze plní rozkazy náčelníka vesnice. V průběhu epizod se vlastně dozvídáme, že má svou osobní touhu, která ho neustále vede kupředu a díky které není prázdný, jak se o něm tvrdí. Sagiri, která na něj dohlíží, zjišťuje, jaký vlastně je a čeho všeho je schopen, jen aby se shledal se svojí milovanou. Prostředí, ve kterém se postavy vyskytují dokáže navodit atmosféru Ráje, který se v náhle změní v místo, kde váhání znamená jistou smrt. Vedlejší postavy nám pomáhají pochopit jejich psychologické rozpoložení a prohlubují napínavost mezi jednotlivými díly. Nečekaná úmrtí, noví a noví nepřátelé, ale i nová přátelství pomáhají udávat krásné tempo ději a vyvolávají v divákovi pocity radosti i smutku. Zakončení první série zamíchá myšlenkami diváka natolik, že s napětím bude vyhlížet co nového přinese následující sezóna. ()
Tak a máme tu pro mě poslední recenzi anime z takzvané velké trojky dark fantasy, Hell's Paradise! Oproti Chainsaw Manovi a Jujutsu Kaisen jsem nečetl manga předlohu, takže nemůžu perfektně porovnat, což je škoda, protože jsem slyšel, že manga je opravdu špička. Co se ale dá dělat. Džigokuraku je rozhodně jedno z nejlepších anime své sezóny, o tom není sporu. Dalo se očekávat, že proti MAPPA animaci nemá polovina ostatních anime ani šanci. I přesto na mě zachovalo dojem, že do toho nešlo tolik práce, jako do Šingeki no Kjodžin nebo Jujutsu Kaisen. Prostě to není ono. Ano, má to úžasnou animaci, OST, postavy, dabing a to všechno, ale občas příběh zadrhává a nechytne, tak jako jiné taháky MAPPY. Proto jsem nakonec stáhl své hodnocení o jeden bod. Ale i přes to se jedná o skvělý kousek! Propracovanost světa a jeho techniky ohromí a budou vás bavit až do konce. No co mám říct, těším si na další sérii (i když dřív dočtu mangu)! 8/10. ()
Galerie (556)
Photo © TV Tokyo
![Džigokuraku - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/167/766/167766646_pykpet.jpg)
Reklama