Režie:
Ferzan OzpetekKamera:
Gianfilippo CorticelliHudba:
Andrea GuerraHrají:
Giovanna Mezzogiorno, Massimo Girotti, Raoul Bova, Filippo Nigro, Serra Yilmaz, Massimo Poggio, Flavio Insinna, Olimpia Carlisi, Elisabeth Kaza (více)Obsahy(1)
Giovanna, která se cítí stále velmi mladá, je devět let vdaná za svého věrného a oddaného manžela Davida. Dělí svůj čas mezi prací v drůbežárně, starostí o dvě děti a pečením zákusků pro místní café. Všechno se začíná měnit ve chvíli, kdy David přivádí domů kultivovaného postaršího gentlemana, jenž utrpěl ztrátu paměti. Režisér Ferzan Ozpetek (u nás byl uveden jeho film Falešné vztahy) natočil citlivé drama o vývoji vztahu dvou zcela odlišných lidí. Tento film byl uveden na letošním ročníku Mezinárodního filmového festivalu v Karlových Varech a sklidil nadšený ohlas u poroty, kritiky i diváků - o tom svědčí hlavní cena a zároveň druhé místo v divácké soutěži, cena ex equo za ženský herecký výkon pro Giovannu Mezzogiorno, a cena za režii pro Ferzana Ozpeteka. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (54)
g.e.n.i.á.l.n.e. toľko významových rovín a príbehov, osudov a tém a navyše formálne pomerne zložito vystavané - ten film sa javí jednoduchším, ako v skutočnosti je, pretože má tak enormnú hĺbku, že sa človeku pri spätnom uvedomovaní si toho, čo v ňom videl a prežil, až zatočí hlava. Ozpetek je macher ()
Zložité ľudské osudy v príbehu s niekoľkými rovinami, ktoré sa nám postupne odkrývajú. Prierez životom staršieho muža, ktorý dočasne stratil pamäť a zároveň príbeh nenaplnenej lásky dvoch susedov, ktorí sa potajme navzájom pozorujú cez okná naproti. A to všetko za doprovodu úžasnej hudby. Film, ktorý ma neskutočne dojal. ()
A zase ta hudba, má věčná vášeň, bože v tomhle filmu je tak kouzelná, dokážu sedět i půl hodiny u hlavní nabídky a jen tak sledovat střídající se záběry na hlavní aktéry tohoto filmu a přitom pořád dokola prožívat ten hlavní hudební motiv La finestra di fronte, m.j. se mi už navždy do srdce zapsala píseň Historia De Un Amor, kterou zpívá Guadalupe Pineda. Už nikdy nezapomenu na slovo "lontano", které pronesla Giovanna, a i s ní pak zasněně její nový přítel, který vstoupil do jejího života a probudil v ní sílu svá přání uskutečnit, a ne o nich jenom snít. Také nikdy nezapomenu na scénu s žádostí o tanec, na zhášení cigarety pod vodovodním kohoutkem a na scénu překvapivého poznání, že občas, i když si to třeba myslíme, opravdu nejsme jen sami na lásku. V tomto filmu je možné shlédnout netradiční srovnání dvou ne nepodobných lidských osudů a jejich touhu po šťastném životě se svým milovaným protějškem. Řečeno slovy postaršího gentlemana: "Musí být hezké vidět růst lásku, která začala jako vzplanutí. Pomáhat jí měnit se, chránit jí před během času." Doporučuji nezdráhat se shlédnout film v původním znění, protože s dabingem si to ani nedovedu představit. ()
Každý moderní film má svého buzeranta. Tady si autoři námětu už nevěděli rady a tak do role teplého obsadili nebohého ztraceného židovského starce Davida. Jinak je to velmi dívatelné a dobře zvládnuté drama. Nejvíc se mi líbila nenápadně krásna Giovanna ( Giovanna Mezzogiorno) a pohled na její obyčejný život ve slepičárně, s manželem a neustále otravujícími fagany. Film vlastně vypovídá o tom, že je-li někdo v roce 1943 v Římě žid, navíc gay a ještě se dopustí vraždy, má o srandu postaráno na celý život. ()
Pustil jsem si film znovu po asi deseti letech - měl jsem dojem, že si to asi špatně pamatuju, když je tu film relativně vysoko hodnocený. Nicméně herecké výkony mě nepřesvědčily ani o životní tragédii starého pána, ani o emancipaci neemancipované ženy, ani o žádné hloubce psané mezi řádky. Ferzanovy prvotiny mě ohromily, na rozdíl od tohoto filmu vytvářely atmosféru i bez zapálených svíček. ()
Galerie (17)
Zajímavosti (1)
- Režisér Ferzan Ozpetek dostal Cenu za režii na MFF v Karlových Varech. (M.B)
Reklama