Režie:
Ferzan OzpetekKamera:
Gianfilippo CorticelliHudba:
Andrea GuerraHrají:
Giovanna Mezzogiorno, Massimo Girotti, Raoul Bova, Filippo Nigro, Serra Yilmaz, Massimo Poggio, Flavio Insinna, Olimpia Carlisi, Elisabeth Kaza (více)Obsahy(1)
Giovanna, která se cítí stále velmi mladá, je devět let vdaná za svého věrného a oddaného manžela Davida. Dělí svůj čas mezi prací v drůbežárně, starostí o dvě děti a pečením zákusků pro místní café. Všechno se začíná měnit ve chvíli, kdy David přivádí domů kultivovaného postaršího gentlemana, jenž utrpěl ztrátu paměti. Režisér Ferzan Ozpetek (u nás byl uveden jeho film Falešné vztahy) natočil citlivé drama o vývoji vztahu dvou zcela odlišných lidí. Tento film byl uveden na letošním ročníku Mezinárodního filmového festivalu v Karlových Varech a sklidil nadšený ohlas u poroty, kritiky i diváků - o tom svědčí hlavní cena a zároveň druhé místo v divácké soutěži, cena ex equo za ženský herecký výkon pro Giovannu Mezzogiorno, a cena za režii pro Ferzana Ozpeteka. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (54)
Vynikající film. Realita života hlavní hrdinky mě dojala. Kolik lidí není schopno změnit svůj nespokojený život? Kolik lidí se ocitne tam, kde vlastně nikdy nechtělo být? Příběh vypráví o skutečných lidech, kteří jsou v jednom okamžiku postaveni před rozhodnutí, které změní směr jejich života. Co jedna generace (cukrář) nemohla uskutečnit, musí napravit ta další. Ve filmu je mnoho myšlenek - je podle mě chyba hodnotit děj filmu jako předvídatelný - to rozhodně není. ()
Viděl jsem to ve Varech, a i když téma slibovalo zajímavou podívanou, v hlavě mi utkvěly především jen záběry ulic a města, ale nějaké to vnitřní lidské drama ne. Vlastně se v podstatě ani nic neděje, vzájemné ovlivňování a vazby jsou načrtnuty povrchně, takže o to povrchněji pak člověk vnímá i konec filmu. ()
Každý moderní film má svého buzeranta. Tady si autoři námětu už nevěděli rady a tak do role teplého obsadili nebohého ztraceného židovského starce Davida. Jinak je to velmi dívatelné a dobře zvládnuté drama. Nejvíc se mi líbila nenápadně krásna Giovanna ( Giovanna Mezzogiorno) a pohled na její obyčejný život ve slepičárně, s manželem a neustále otravujícími fagany. Film vlastně vypovídá o tom, že je-li někdo v roce 1943 v Římě žid, navíc gay a ještě se dopustí vraždy, má o srandu postaráno na celý život. ()
Pri sledovaní Okna naproti som nevedel, či pozerám festivalový film, televízny film, alebo nejakú taliansku naleštenú komerciu. Je to nakoniec niečo medzi. Mierny problém som mal ale hneď s hlavnou postavou, ktorá donesie domov neznámeho cudzinca s amnéziou napriek tomu, že má manžela a deti. Flirtuje so susedom, pričom vôbec nerieši morálnu dilemu svojej neskoršej nevery. Slúži to ale posolstvu a hlavnej myšlienke filmu, takže je to v poriadku. Keďže máme pamäť, nikdy nebudeme sami. Je to síce otázne, ale pre istotu si odnesiem túto myšlienku do života. Videl som omnoho zaujímavejšie festivalové filmy, preto som prekvapený, že zrovna tento, iba mierne nadpriemerný, sa dostal do širokej distribúcie a získal ohlas. ()
Zaujímavý europský mix Schindlerového zoznamu a Madisonských mostov...v prvej polovice výborná atmosféra odkrývania tajomstva minulosti jedného starého cukrára. Do toho sa nenásilne vsunie príbeh o nenaplnenej láske dvoch susedov ktorý sa spoznali vzájomným pozorovaním jeden druhé cez okno. Aký je ale pohľad z okna ktoré bolo predtým také lákavé a nedostupné ? Odpoveď vám dá tento netradičný a zaujímavý film. Páčila sa mi hudba a priateľka hlavnej postavy :)) ()
Galerie (17)
Zajímavosti (1)
- Režisér Ferzan Ozpetek dostal Cenu za režii na MFF v Karlových Varech. (M.B)
Reklama