Režie:
Alain ResnaisScénář:
Jean CayrolKamera:
Sacha ViernyHudba:
Hans Werner HenzeHrají:
Delphine Seyrig, Françoise Bertin, Jean Dasté, Yves Vincent, Laurence Badie, Laure Paillette, Philippe Laudenbach, Jean Champion, Jean-Pierre Kérien (více)Obsahy(2)
Obchodnice se starožitnostmi Hélène Aughain (Delphine Seyrig) žije ve francouzské vesnici Boulogne se svým nevlastním synem Bernardem (Jean-Baptiste Thierrée), veteránem z alžírské války. Jednoho dne přijíždí na návštěvu Hélénin bývalý přítel Alfons (Jean-Pierre Kérien). Přiváží s sebou novou milenku Francoise (Nita Kleinová) a také vzpomínky na válku a lásku. Napětí v domě však brzy překročí únosnou mez a žárlivost, chtíč i temná tajemství brzy vyústí v tragédii. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (12)
Resnais tímto snímkem potvrdil nepostradatelný vliv Alfreda Hitchcocka na francouzskou novou vlnu, neboť postupné tragické odhalování tajemství (přinejmenším) neupřímných postav bylo charakteristickým prvkem Hitchcockova rukopisu, avšak rozhodně nejde o žádnou kopii, protože film je plně obsahově i formálně zasazen do soudobé Francie. Navíc se jedná o jeden z prvních snímků otevřeně reflektujících francouzské válečné zločiny v Alžírsku a různé postoje Francouzů k nim. Herecké výkony jsou všechny strhující, zejména Delphine Seyrig tu předvedla pro sebe nepříliš typickou citlivou polohu (ostře kontrastující s jejími podstatně živelnějšími a uvolněnějšími postavami v Ukradených polibcích či Nenápadném půvabu buržoazie) a dokázala se geniálně vcítit do zhruba o deset let starší ženy. Atmosféře díla vedle Vierného tradičně skvělé kamery (viz Kráska dne) velmi prospěla i naléhavá hudba německého avantgardisty Henzeho. ()
"ODDĚLENĚ SE BUDEME MÍT RADŠI." Když jsem si přečetl obsah filmu, skutečně to vypadalo poutavě, skoro jako thriller v hitchcockovském střihu, nicméně realita se nakonec ukázala býti krapet odlišnou. Jak také jinak, Alain Resnais si notuje s novou francouzskou vlnou a pokud by chtěl, aby jeho filmy připomínaly Hitchcocka, potom jedině natolik, aby se vůči němu pěkně po svém vymezil... Nevím, nerad bych to šmahem odsoudil, materiál nepůsobí zle, ale dějová linka je v něm zachycena chaoticky (několikrát se ve film objeví podivně sestříhané plochy) a divák si tak logicky říká, co že jen tím chtěl básník říct? A chtěl vůbec něco říct? 50% ()
jak se má člověk vyrovnat se svou minulostí? a je to vůbec možné? co všechno je nutné aby se člověk mohl posunout dál? je možné věřit vlastní subjektivní paměti? tyto a další otázky se klade resnais v tomto neuvěřitelně detailním snímku doporučuju podívat se dvakrát za sebou protože le temps est en retour ()
Jste ženatý? | S tou dívkou v šatně, tou blondýnou. (...) | Odcházíte do penze? | Nejdřív se rozvedeme. Dosud jsme na to neměli čas. | Už je po všem? | Nikdy to nezačalo. Až budu starší, chci si dělat, co se mi zlíbí. Tři je horší než dva, čtyři jsou horší než tři. Šťastné vzpomínky vyvolávají smutek stejně jako bolestivé; vše už bylo. To, že si každý pamatuje něco jiného a všichni trochu lžou, také ničemu neprospěje. Svým způsobem jsou o minulosti všechny filmy. Všechny směřují k závěrečným titulkům, o nichž racionálně předpokládáme, že už čekají v promítačce. Melancholie dalšího Resnaisova nespojitého filmu, jímž vzpomínky procházejí jako staré skříňky starožitnictvím (nebo jako nevítané návštěvy), je tedy nutná a jejich krása, jejich lež, je to jediné, co bídu nesnesitelně přesného záznamu posvěcuje. (Úžasné, 'postarší' a prošedlé, vzpomínající Delphine Seyrig bylo v době natáčení cca 30 let...) ()
Opäť platí, že aj tento Resnaisov film nestačí na jeho plné docenenie vidieť iba raz. No a tým pádom, že som ho iba raz aj videl, som ho ani zatiaľ plne nedocenil. Nebol by to tento režisér, ak by sme aj pri klasickom milostnom príbehu, respektíve viacerých milostných príbehoch v jednom filme, neriešili otázky pamäte. Spomienky blednú, ale na druhú stranu majú v sebe zakódovanú nostalgiu. Scenár sa zaoberá aj vojnou, či už druhou svetovou alebo tou aktuálnou v Alžírsku. Pôjde o to, nakoľko vás budú zaujímať postavy a ich vzťahy, mňa nie príliš sympatickí muži nezaujali, naopak ženy pôsobia tajomnejšie a sympatickejšie. Určite zaujme takmer až experimentálny strih, vďaka nemu sa ale stáva z deja smerom k záveru mierny guláš. ()
Reklama