Režie:
Hlynur PálmasonScénář:
Hlynur PálmasonKamera:
Maria von HausswolffHudba:
Alex Zhang HungtaiHrají:
Elliott Crosset Hove, Ingvar Sigurðsson, Victoria Carmen Sonne, Jacob Lohmann, Hilmar Guðjónsson, Waage Sandø, Ída Mekkín Hlynsdóttir, Ingvar ÞórðarsonObsahy(1)
Koncem 19. století přichází na Island dánský kněz, aby v odlehlé části ostrovního státu postavil kostel a fotografoval lidi. Čím více času stráví v zemi s drsným počasím a v uzavřené komunitě, tím více se jeho původní poslání stává morálně a nábožensky náročným. (Vertigo International)
Recenze (33)
Přestalo mě to bavit už při prvních záběrech na plující lodi.V hlavní roli tři nožky fotoaparátu..Mě to celé připadlo ,že šlo spíš o historii fotografování.Než o a anabázi putování církve za ovečkami.Jsem zavilý ateista.Plný stůl biskupa (nebo kdo to byl) a chudoba lidí byl docela kontrast. ()
Skrz podivný výřez obrazu nakoukneme na chvilku na Island 19. století a já se teda nechal okouzlit. Okouzlit krsáně nasnímanou přírodou, okouzlit spirituální atmosférou a v neposlední řadě i příběhem kněze, který není na svém místě. ()
Když se ohlížím zpětně po filmu Zapomenutá země, jako nejkrásnější se mi jeví samotný nápad - poskládat do filmové podoby příběh z fotografií z 19. století, které zachycovaly výpravu napříč Islandem, v jejímž čele stál kněz. Za další pozitivum filmu považuji hudbu, která v kombinaci s fantastickými záběry islandské krajiny dokázala vytvořit uhrančivou atmosféru. Tím ale pro mě byla všechna pozitiva vyčerpána. Postavy, jako kdyby byly do filmu zasazeny nějak mimoděk. Během 138 minut se toho o nich moc nedozvíme, neboť jsou motivy jejich jednání zprostředkovány divákovi velmi fragmentárně (jako, kdyby byl si měl on sám sestavit vlastní příběh z oněch nalezených fotografií). Kamenem úrazu pro mě byla ústřední postava kněze, která na mě působila od počátku dost neuvěřitelně (knězem ho činilo jen roucho) a jeho vnitřní psychická proměna nebyla příliš zdařile vyjádřena. Jestliže Židé po čtyřiceti letech putování pouští víru našli a kněz ji ztratí po několika tý/dnech jízdy na koni islandskou krajinou, pak mi takovýto příběh přijde dost banální. Otázkou proto zůstává, co tato interpretace, vzniklá z několika nevinných fotografií, vypovídá o nás a našem postoji k víře v Boha. ()
Do syrové islandské přírody zasazený příběh z kněze, jehož jeho církevní nadřízení poslali na misionářskou cestu na Island. Úmorná cesta změkčilého mladého duchovního napříč celým ostrovem ve společnosti drsných mužů pokrývá téměř polovinu filmu. Ve druhé části se pak roztočí spleť vztahů a kněz selhává pro změnu lidsky i profesně. Ještě před dostavbou kostela stihne spáchat hned několik těžkých hříchů. Dramata se však odehrávají v rozvážném severském tempu. Island se mi díky tomuto snímku zaryl pod kůži stejně, jako písně a závěrečný chorál. ()
Po Bílém bílém dni velice očekávaný film letošního karlovarského festivalu, avšak po dlouhém těšení se dostavilo spíš zklamání a otrávenost technicky nadprůměrným ale ve výsledku velice průměrným dílem, v němž hraje prim zejména drsná a roztodivná příroda Islandu. Film, který ale zároveň pracuje s jakoukoliv dramatizací, si nemůže dovolit pokusit se utáhnout celou svou délku jen na překrásných scenériích, jež filmařům nabízí jimi zvolená lokace. Jednání většiny postav je zcela nepochopitelné a divák si polovinu filmu klade otázku, kde se vzala ta všechna frustrace a vzájemná nenávist. Snímek v něčem velice připomíná Alonsovu Juaju, ale i Andersonovo Až na krev, jež se však mimo režisérský a kameramanský perfekcionismus opírá také o skvělý scénář, který nás o iracionálním dovádění protagonisty nenechá na chvíli pochybovat, jako je to v případě Zapomenuté země. Přes veškeré výtky a celkový mizivý efekt se na film krásně koukalo i v celé své délce. Což vlastně nedává smysl, ale je to tak. ()
Putování nádhernou a hrozivou islandskou přírodou v 19.století v šíleně pomalém a nejasném filmu.(max.50%) ()
Koniec 19-storocia, dansky knaz je poslany na misiu na Island, kde ma postavit kostol. Je zaroven vasnivy fotograf, tak uvidime par zaujimavych kompozicii. Prekvapenie bude asi hned v uvode v tom, ze tento knaz vlastne nie je ani nejaka pozitivna postava. Mne najviac ucarovala postava islandana Ragnara (Ingvar Sigurðsson) pre jeho surovy a chaoticky charakter. Krasna kamera, pomale zabery, casto panoramaticky otacajucou sa kamerou. Formal 4:3 sedi asi viacej do historickeho pozadia, uz to potom mohli rovno tocit na 1:1, ale nerusilo to aj vdaka spomenutej technike. Dialogov je tam poskromne, ale vzdy pridu v spravny moment a nie su nejako repetitivne. Proste niekto nieco povie a plati to, nie je nutne sa k tomu vracat. Je to dost dlhy a pomaly film, treba mat na to asi naladu. Vizualne krasny. (Göteborg Film Festival 2023) ()
Veľmi úmorný film. Príbeh o dánskom kňazovi, ktorý sa rozhodne zvečniť odľahlú zem a zachytiť život v nej. Snímok plný nádhernej islandskej prírody, kvôli ktorej dávam tretiu hviezdu, zároveň snímok kvalitne zostrihaný a so zaujímavou kamerovou prácou, ale bez nejakého hlbšieho obsahu, dejovej linky a prakticky bez akéhokoľvek emocionálneho presahu. Tak, ako som film začal pozerať, tak som ho dopozeral a povedal som si, že vlastne som to ani nepotreboval k životu. Asi tak nejak na mňa tento film vo svojom celku zapôsobil. 50 % ()
***1/2 ()
Úžasný island, charaktery lidi ve složitých situacích situacích a o tom jak je pýcha zákeřná a nevyhýbá se nikomu. Filmově úžasný zážitek. ()
Čakal som, že tento film bude niečo ako Maják. Ono namiesto čiernobieleho obrazu bolo akési zaoblené 4:3 a bol tu aj konflikt mladého so starým, ale na spomínaný film to nemalo. Na hviezdne obsadenie si moc nepotrpím, tak asi uškodilo cestovanie a priveľa postáv, ale zase pohľad na islandskú prírodu bol super. ()
Reklama