Režie:
Jean-Paul RappeneauKamera:
Thierry ArbogastHudba:
Jean-Claude PetitHrají:
Juliette Binoche, Olivier Martinez, François Cluzet, Jean Yanne, Claudio Amendola, Isabelle Carré, Carlo Cecchi, Christophe Odent, Elisabeth Margoni (více)Obsahy(1)
Děj se odehrává v době velké epidemie cholery, jež na počátku třicátých let devatenáctého století postihla jižní Francii. Mladý italský revolucionář Angelo musí prchat před rakouskými agenty, usilujícími o jeho život. Na útěku se setkává s děsivými následky cholery. Ukrývá se před pronásledovateli i před dragouny, kteří kvůli epidemii internují lidi v narychlo zřízených karanténách. Bez váhání se mladík rozhodne doprovázet mladou ženu, putující přes hory za manželem. Je to pro něj samozřejmost, daná jeho výchovou a šlechtickým kodexem cti. Angelo nakonec zachrání krásnou ženu před smrtí a doprovodí jí až k jejímu mnohem staršímu manželovi. Tím však jejich příběh vzájemné náklonosti patrně neskončí...
Snímek oživuje kdysi oblíbený žánr velkoryse pojatého historického příběhu a snaží se skloubit barvitou podívanou s uměleckým záměrem. Režisér natočil sugestivní drama, v němž dominantní roli hrají provensálské hory, vesnice a městečka. S jistým naturalismem zachytil hrůzy cholerové epidemie a naopak s jemnou lyrickou nadsázkou popisuje vztah čestného důstojníka a odvážné dámy. Film patří k nejdražším, ale také divácky nejúspěšnějším projektům francouzské kinematografie konce minulého století. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (46)
Zpočátku jsem se obával, že na adaptaci Gionova díla je film jaksi moc "dějový". To, co ale dělá Gionovo dílo tak přitažlivým, se velmi brzy dostavilo. Krásná, osobitá a tak podmanivá Provence. Magika a symbolika smrti, boje s ní, boje se vším ostatním včetně sebe samého. Zvláštní vnitřní síla postav i celého příběhu. A hlavní představitelé, kteří již nemohli být lépe vybráni - především pochopitelně Juliette. ()
Neznám snad jedinou věc, kterou bych tomuto filmu mohla vytknout. Skvělá kamera,výprava, oblíbení herci Julie Binoche a Olivier Martinez a také krásná hudba. Děj se odehrává ve Francii konce 19. století za epidemie cholery. Mladý plukovník husarů a italský revolucionář se setkává s mladou ženou ve městě zmítaném epidemií. Jejich společný útěk a následná cesta ovlivní jejich životy. Romantika do morku kostí, vizuální orgasmus, smysl pro detail.... mých 5***** od dob, kdy jsem ho poprvé viděla v minikinokavárně:-) 2.3.09 : konečně mám dvd, sice s Aj titulkama, ale mám...i po několika letech je to stále skvělý film, nádhera, prostě nádhera, ty scenérie, koně, Angelo na střeše, a Mózartovy "Německé tance".... ta nádherná francouzština....kdyby to šlo dám tomuto filmu i deset * 2010 Stále u nás nevyšel, už se asi nedočkám, každopádně tento film dokazuje že hudba dokáže film pozvednout do jiné dimenze... 2016 stále čekám:) ()
Tomuto zpracování Gionova románu se dá vytknout jen jedna věc, a to ne ta, že náš ušetřili důkladnějšího pohledu na epidemii cholery. Je to chování hlavní hrdinky. Knihu jsem četla až na základě filmu, a potvrdila moje podezření. Pauline se ve filmu chová naprosto iracionálně, neustále prosazuje svoji vůli. Autoři nepřirozeně emancipovali ženu z 19. století chováním ženy z konce 20. století, což poněkud narušuje atmosféru příběhu. ()
Silný príbeh, výborne zahraný, s pútavou naráciou a so slušnou výpravou. Tieto kladné aspekty filmu len podporili už aj tak výbornú, naturálnu dobovú atmosféru. Do očí mi udrel hlavne kontrast medzi na pohľad príjemným prírodným prostredím a všadeprítomným zúfalstvom s realistickým vyobrazením epidémie cholery, pričom niektoré scény v tomto smere si budem pamätať poriadne dlho. Smutné a desivé.... taký bol celý film a s nádhernou J. Binoche ako čerešničkou na torte. Silný nadpriemer. 85/100 ()
Dala bych o hvězdičku víc, kdybych neměla problém s poněkud rozpornou, byť pochopitelnou morálkou těch krásných, mladých, buřičských hrdinů. Romantičtí nadlidé, s vervou bojující za nadosobní ideály, hlavně rozkošný husarský plukovníček, se jaksi nehodlají v jiném, rovněž nadosobním zájmu podřídit nejnutnějším hygienickým opatřením. Jenomže jiná obrana proti choleře než izolace neexistovala. Doslova jsem sebou znechuceně cukla, když milostivá paní Juliette Binoche pohladila svou zdravou (nemocnou?) ručkou dítko u stolu, aniž si vůbec připustila možnost, že tohle se opravdu nedělá. Škoda, realismus tak u mě silně překonal romantické opojení. Jinak však moc pěkná podívaná! ()
Reklama