Režie:
Bertrand BlierKamera:
Bruno NuyttenHudba:
Stéphane GrappeliHrají:
Gérard Depardieu, Patrick Dewaere, Miou-Miou, Jeanne Moreau, Brigitte Fossey, Isabelle Huppert, Gérard Jugnot, Thierry Lhermitte, Rita Maiden, Claude Piéplu (více)Obsahy(2)
Bezstarostná jízda a la française sedmdesátých let. Jean-Claude a Pierrot jsou dva cyničtí pobudové, chuligáni, zloději, neurvalci a mnoho dalších podobných přívlastků dostanou na své cestě po Francii. Co vlastně chtějí? Zahnat nudu, naplnit život bezbřehou provokací společnosti, šosáků a měšťáků, kdo ví. A možná to ani sami nevědí. Chvíli si nasazují masku misogynů, jindy něžných ochránců žen plných porozumění, někdy jsou to jen sprostí zloději. Dvojice Patrick Dewaere a Gérard Depardieu, oba téměř stejně staří, plují svou sebezničující cestou s perverzní grácií a vulgárním šarmem. Cestu jim zkříží divy francouzského filmu jako Jeanne Moreauová, Miou-Miou, mladičká Isabelle Huppertová a Brigitte Fosseyová. Režisér Bertrand Blier je synem zesnulého herce Bernarda Bliera. Proslavil se již v polovině 70. let jako tvůrce eroticky provokativních filmů, jejichž hrdiny jsou nejčastěji sexuálně frustrovaní muži. (Česká televize)
(více)Recenze (117)
Tento film len tak tak unikol piatim poctivým hviezdam. Hrozne ma mrzia stupídne kecy o tom, aké zvuky vydáva zviera, ked sa dusí! Inak na šťastie žiadne zviera nedošlo k újme. Netušila som, aký kocúrik bol kedysi Depardieu a ani, že by ma bavilo niečo tak divné ako komédia, dráma a erotika dokopy, bez toho aby som z toho nemala bolehlav. Naozaj kvalitka. ()
Můj názor přesně souhlasí s Pohrobkovým, pokud ho ale zrcadlově obrátíme. Oba dva týpkové byli nechutní, odporní, po skončení filmu v člověku zůstane tak maximálně pocit hnusu. Jestli tohle má být komedie, tak já jsem papež (pro rozptýlení pochybností, papež fakt nejsem), tohle se jakémukoli humoru zdaleka vyhnulo. Bych chtěl vidět místní komentátory, co tomu dali vysoké hodnocení, jak by hýkali nadšením, kdyby se těmahle lidskýma odpadama setkali ve skutečnosti. Jak by se asi cítili, kdyby jednoho o půlnoci ošetřili a druhý by je coby poděkování okradl o peníze s temnou výhrůžkou, že když mu je nedají, navštíví jejich děti v ložnici. Ale je pravda, možná mezi náma běhají lidi, kterým se líbí, když jim někdo ukradne motorku, když je nevybíravě obtěžuje ve vlaku, kde cestují s kojencem, když je navštíví u nich doma a trošku je před sexem profackují... Navíc příběh ani moc nedrží pohromadě po logické stránce, je to přehlídka blábolů. Třeba ona "holičova přítelkyně" pochází patrně z jiné galaxie, netečně poskytne sex komukoli, kdo si řekne, nabídne i tomu, kdo si neřekne a maximálně ji vytočí doběla, když ji při tom nepolíbí. Ti dva s ní zacházejí hrubě, postřelí ji do nohy a ona jim přesto znova otevře, když ji přijdou navštívit. Pořád se jich pevně drží, i když ji párkrát vyráchají v potoce. Dál, kdo pochopil, proč se ona postarší dáma střelila do pohlaví, ať se přihlásí. Patrně si chtěla vynahradit to, že přestala menstruovat, já vím, zní to jako blbost, ale nic lepšího mě nenapadá. Taktéž bych poprosil, ať mi někdo vysvětlí, proč po sebevraždě téhle maminy ti dva počkají na jejího syna a odvedou ho k sobě kamsi na venkov (kde sebrali ten dům zůstává taky záhadou). Taky mi není jasné, kde vzala policie jejich popis a fotky po tom zastřelení policisty, a proč je začala stíhat až v tomhle momentu a né už při té události v hotelu, která musela připadat nezávislému pozorovateli jako jasná vražda. Ále, co bych se tím dál zabýval... Z filmu by měl zkrátka radost maximálně Frojd, protože režisér pojal příběh jako splnění svých sexuálních přání - potkat dívku, co dává každému, a zaučit nevinnou šestnáctiletou. ()
Nebudeme chodit dlouho kolem horké kaše, nakonec můžeme mluvit zcela otevřeně, vždytˇ vše co je lidské nám není cizí a tak hned z kraje si přeložíme francouzský název filmu. No je to takový překladatelský oříšek, tohle to Valseuses, ve slovníku tento termín budeme hledat dost těžko, je to slangový obhroublý výraz pro varlata. Když nyní známe pravý autorský název filmu, asi tak už nějak pomalu začínáme tušit, že tento film ani po mnoha letech od jeho vzniku nebudou promítat na irském dívčím lyceu a že všchni co to zhlédneme utrpíme tu těžší, tu lehčí duševní újmu. Říci si viděl jsem to no a co! - si bude moci opravdu jen málokdo - takové už holt jsou filmy tohoto autora._____Režisér Bertrand Blier v Les Valseuses uvádí Gerarda Depardieua a Patricka Dewaere jako pár sociopatů, kteří se vydávají na anarchistickou cestu po Francii. Bylo by mylné považovat film za misogynistický i když nehoráznosti které se tam dějí ženám by k tomuto závěru mohly svádět. Daleko více je film libertariánskou ódou dekadence, písní nonkonformismu, vyznáním lásky vyděděným a finále v déesce opravdová hymna svobody a bezstarostnosti, je to provokující amorální svět Bertranda Bliera orámovaný uměleckou aurou. ()
V první řadě tvrdá obžaloba moderní doby a především ztráty opravdového prožití čisté lásky. Na druhou stranu však též neskutečně zábavná a povedená komedie, u které vám bude smutno, až skončí. Depardieu a Dewaere jako dost sympatičtí výtržníci, kteří se zajímají jen o to, jak dostat kdekterou ženskou do postele a krádeže berou jako nezbytnou součást života. Vypiplaný a naprosto nabitý scénář, kde jeden nevázanější a šílenější kousek střídá druhý. Zpracovávání frigidky Miou-Miou je dost odvážné a koho zajímá Depardieuovo něžné pozadí, příjde si na své. Jsou tu samozřejmě i závažnější místa - poslední zážitek Jeanne Moreau, která se snad jako jediná ve filmu nesvlékla, "kojení" Dewaera i ochutnávání mladičké Isabelle Huppert, což je zase vyloženě lyrická pasáž. Krásný film, který se nemůže líbit snad jen feministkám. ()
Nebaví mě dvě hodiny sledovat nějaké asociály, kteří možná touží po svobodě, ale sami vlastně nevědí, co chtějí. Kdyby aspoň na konci s tím autem měli havárku, tak bych to bral jako přijatelný konec á la Easy Rider, s přiměřeným trestem za své hříchy, ale takhle mi to nic nedalo. Možná v tom je nějaká sociální kritika bohatých a střední třídy, ale dobře ukrytá a nevidím ji tam. Vidět to znovu nechci a od Bliera mám raději jiné kousky. Dobrý komentář mortak. ()
Galerie (35)
Zajímavosti (24)
- Na roli Pierrota (Patrick Dewaere) uspořádal Bertrand Blier konkurz s herci z Café de la Gare, včetně Colucheho a Patricka Dewaereho. Dewaere se Blierovi velmi líbil a absolvoval s ním několik přesvědčivých kamerových zkoušek, ale hledal jiné představitele, protože se mu zdálo, že herec je stejně silný jako Gérard Depardieu (Jean-Claude). Produkční společnost navrhla Francise Hustera a Jacquese Webera, ale Blier se obrátil na Colucheho, s nímž natočil postelovou sekvenci s Depardieuem a Miou-Miou (Marie-Ange). Ale nepřesvědčen Colucheho výkonem se Blier vrátil k Dewaereovi a obsadil ho, přesvědčen o jeho talentu a charismatu pro tuto roli. Byl to dokonce Dewaere, kdo přišel s argumentem, jak zdůraznit výškový rozdíl mezi ním a Depardieuem, a řekl režisérovi, který nápad přijal, že se postaví za Depardieuovo rameno, aby „vypadal menší“. Před začátkem natáčení se Dewaere a Miou-Miou pojistili a řekli Blierovi, že jsou pár. (classic)
- Původně byl závěr filmu temnější, stejně jako v románu: Jean-Claude (Gérard Depardieu), Pierrot (Patrick Dewaere) a Marie-Ange (Miou-Miou) jeli v DS (kadeřníkově DS, které koupili Jacquelinini rodiče), když se pravé přední kolo, které Pierrot nechal upilovat, aby se kadeřníkovi pomstil, utrhlo a auto se zřítilo do rokle, kde postavy zahynuly. O zhlédnutí filmu požádal americký distributor, kterému se film velmi líbil a chtěl ho koupit pro americký trh pod podmínkou, že změní konec tak, aby byl šťastnější, protože mu postavy připadaly roztomilé. Střih byl změněn, a protože kopie ještě nebyly vytištěny, měl být všude stejný. Film tedy končil tím, že postavy projížděly autem, dokud neprojely tunelem, který pravděpodobně označoval hranici, a závěr ponechal na divákově představivosti. Bertrand Blier se tak vyhýbá vysloveně morálnímu konci a později prohlásí, že distributor měl nakonec pravdu. V době uvedení filmu do kin však Blier zdůvodňoval závěr takto: „Líbil se mi konec románu, protože jsem si myslel, že je filmový. Jakmile byl natočen, připadal mi pro film velmi literární. Tak jsem ho vystřihl. Každý divák si může dát takový konec, jaký mu vyhovuje.“ (classic)
- Jméno v titulcích ani tvář Clauda Piéplua v samotném filmu nehledejme. Jediné, co tohoto herce s Buzíky spojuje, je jeho hlas, který propůjčil traileru k tomuto filmu. Naopak postavu ztvárněnou Thierrym Thermittem ve filmu s trochou snahy spatřit lze v podobě komorníka, který se snímkem mihne asi na 15 vteřin. (MrHousenka)
Reklama