Obsahy(1)
Slávny poľský film nakrútený podľa poviedky Zofie Posmysz je návratom k téme vojny a okupácie. Režisér Andrzej Munk počas práce na ňom havaroval a zomrel. Jeho film s použitím archívnych fotografií z nakrúcania dokončil o dvadsať rokov neskôr jeho blízky spolupracovník Witold Lesiewicz. (oficiální text distributora)
Recenze (27)
Těžko na sebe nechat působit nouzově poslepovaný polotovar, u kterého navíc vydavatel DVD zvolil rušivou kombinaci originálního zvuku s titulky u původních Munkových pasáží a česky přemluveného komentáře u Lesiewiczem doplněných fotografických sekvencí, což výsledný dojem ještě víc tříští a komplikuje chápání detailů psychologického soupeření mezi dozorkyní a vězeňkyní, ale svou sílu má tahle „Sofiina volba naruby“ i tak, pro mě nejvíc v okamžicích, kdy nepateticky zobrazuje „všední“ život lágru. Čtvrtou hvězdičku přidávám za naznačený a už nerealizovaný potenciál a záměrně pomíjím, že Lesiewicz navzdory deklarované snaze Munkovy záměry nevykládat po svém a jen předestírat možnosti dělá hlavně v závěru pravý opak. ()
Pasažérka luxusní lodi se potkává s elegantní dámou. Znaly se již dříve, z poněkud nezvyklého prostředí. Pasažérka pracovala jako dozorkyně v Oświecimie, dáma pak zde byla jako vězeňkyně. V retrospektivním vyprávění pak můžeme nahlédnout do osvětimského příběhu. Velká škoda, že tento snímek zůstal nedokončený. Mohlo z toho být polské veledílo. ()
Klasický válečný film, zabývající se tématikou holocaustu. Bohužel, režisér Andrzej Munk, jenž snímek natáčel, nestihl jej dokončit, když tragicky zemřel při autonehodě. Film poté tak, jak byl, dopracoval Witold Lesiewicz. Vypráví o německé ženě Lize, která za druhé světové války, pracovala jako dozorkyně v koncentračním táboře. Nyní se vrací lodí zpět do své rodné země a při níž narazí na polskou ženu, která byla také v koncentráku, ale jako vězenkyně. Retrospektivně se poté vrací do minulosti a vzpomíná na těžkou a temnou dobu. I přes to, že se jedná o nedokončené Munkovo dílo a ve snímku se proto objevují různé rušivé prvky jako např. archivní fotografie či vysvětlující voiceover hlavní postavy, film dokáže intenzivním a silným způsobem, zprostředkovat všechny hrůzy Osvětimy. Opravdu škoda jen, že Pasažérka nebyla dodělána, o to více mohl být filmový prožitek ještě vydatnější. ()
Před šedesáti lety málem vznikl geniální film o válce, charakteru a utrpení. I jeho torzo si našlo cestu do seznamu Tisíce a jednoho filmu které musíte vidět než zemřete. Je dobré mít možnost alespoň nahlédnout a domýšlet si jak zásadní tohle dílo mohlo být. ()
Andrzej Munk tento film bohužel nestihl dokončit, proto není až tak ucelený jak by měl být. Hlavní postavou je zde Lisa, která v minulosti pracovala jako dozorkyně v koncentračním táboře. Se svým mužem je na výletní plavbě, když v tom potkává jednu z bývalých vězeňkyň. Tady začíná, Lisino vyprávění, které není dokončené. Pro záběry, které se odehrávají na palubě výletní lodi, byl použit pouze fotografický materiál, což mě vedlo k nutkání se na film vůbec nedívat, ale záběry z koncentračního tábora byly klasické. Některé scény jsem úplně nepochopila nebo spíše celkově scény z koncentračního tábora, ale na emocionálním zážitku mi to neubralo. Divák díky tomuto aspoň využije vlastní fantazie, syžet nemusí ukázat vše. ()
Film, jenž sice není dokončen, jelikož smrt Andrzeje Munka přerušila práci na filmu, ale Witold Lesiewicz se nesmířil s tím, že by takový mistrovský kousek něměl být ukázán veřejnosti. Příběh začíná na výletní lodi, na které bývalá dozorkyně koncentračního tábora Liza cestuje se svým manželem do Evropy. Během nástupu pasažérů Liza uvidí ženu, ve které poznává Martu - bývalou známou, o kterou se starala v koncentračním táboře a snažila se jí zařídit přežití v takových podmínkách. Lize se začnou vybavovat vzpomínky na léta, kdy byla dozorkyní a tak vypráví svému manželovi příběh, který mapuje její minulost. Během bytí v koncentračním táboře si Liza vytvořila k Martě velmi blízký vztah, který Martě naskýtal možnost se vídat se svým manželem. Ve chvíli, kdy má být Liza převelena na jiné místo, začíná vyšetřování toho, která z žen si v táboře posílá milostné dopisy se svým přítelem. Než aby měla být potrestána celá skupina žen, na které Liza dohlíží, se raději Marta přiznává, že to byla ona a Walter. Film, který sice dokonale zachytává atmosféru koncentračního tábora, ale jeho důležitost spíše spočívá v zachycení vztahu mezi dozorkyní a vězeňkyní. Je doplněn fotkami z natáčení, komentářem autorů ke smrti autora a k filmu, ale také se zde zmiňují různé polemiky nad tím, jak by Munk pravděpodobně chtěl tento příběh zakončit. ()
Reklama