Režie:
Hilmar OddssonScénář:
Hilmar OddssonKamera:
Óttar GuðnasonHrají:
Þröstur Leó Gunnarsson, Kristbjörg Kjeld, Tómas Lemarquis, Arnmundur Ernst Backman, Björn Stefánsson, Pálmi Gestsson, Elva Ósk Ólafsdóttir (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Jon je muž středního věku, který žije se svou starou matkou v odlehlé části Islandu. Jeho matka je žena, která má vždy ve všem jasno. Když matka zemře, syn zcela samozřejmě splní všechny pokyny, co má dělat po její smrti. Jon svou mrtvou matku učeše a oblékne, posadí ji na zadní sedadlo svého starého auta, vezme s sebou věrného psa Bresnefa a cesta na druhý konec země, na místo, kde mu matka řekla, že ji má pohřbít, začíná. Doprovázet zesnulého na poslední cestě je přirozeně většinou smutná věc. V této černé komedii je však veselo. (Film Europe)
(více)Videa (2)
Recenze (29)
Film, fungující jako smuteční řečník, jenž se snaží minulost nebožky i pozůstalého zrekapitulovat co nejjemnějším a nejcitlivějším způsobem, aby vyhovoval všem, tedy té mrtvé a jejímu synovi, naráží na překážku. Ti dva si toho mají stále co říct...možná víc než před tím. Hmatatelná realita se mění v imaginární a pokecat si lze prakticky s každým, kdo nám běhá v naší mysli. Vlastně jen další skandinávská klubovka, která je tak trochu o ničem, a zároveň o všem, co považujeme za nutné, zábavné a lidské. [Filmový klub Citadela] ()
Pekná islandská klubovina. Starý mládenec (v starej fordke), psíček a mŕtva matka na zadnom sedadle, ktorá ožíva podľa hrdinovej potreby, sa vydávajú naprieč krajinou za... veď viete, cesta je cieľ. Minimalizmus, absurdnosť a žánrový naratív road-movie pripomenú z väčšej časti Jarmuscha (a z menšej Akiho Kaurismäkiho) a magicko-snové prvky zasa Felliniho. Spomenúť musím tiež meditatívny, prevažne husľový soundtrack a uhrančivé, širokouhlé kamerové kompozície. ()
Úmorná road-movie, v ktorej je občas aj nejaký humor, ale nie takej kvality, aby ste prešli do smiechu, skôr len do úsmevu. Páči sa mi nápad ako sa už mŕtva matka prihovára synovi, čiže istá buzerácia z jej strany, ako sa postupne dozvedáme o vzťahu matky a syna, pokračuje aj po smrti. Celkovo to oživuje slabšie pasáže filmu. Avšak absurdita v závere so zapáleným autom, či potom samotná väznica ako trest za usmrtenie matky, ma spolu s poznaním, že takýto trip sa dá zvládnuť s rozpadajúcim sa autom, ktoré by už niekoľko rokov nemalo prejsť STK, len utvrdila, že film bol jeden úlet, síce krásne zasadený do exteriérov Islandu, ale to je len plus k celkovo 2*. ()
Hranice mezi suchým deadpan humorem s nemluvným, vyčleněným hrdinou a vršením trapně nepravděpodobných historek asociálního debila na cestách je zjevně pro většinu lidí nečitelná, když se ve filmu mluví islandsky. Nesympatický, z prstu vycucaný příběh pitomého sobce, kde se humor dělá tak, že stará bába označí německý turisty za nacisty. Ha. Ha. ()
Režisér Hilmar Oddsson divákům nabízí svérázný road trip napříč drsnou islandskou krajinou. Tok děje plyne pomalu, ale nedá se říct, že by se film vlekl. Vždyť hlavní hrdina Jon spolu s oddaným chlupáčem Brežněvem a mrtvou matkou si to drandí rychlostí až 42 kilometrů za hodinu. Štrůdl aut se za nimi vytvoří jen jednou jedinkrát... V jádru jde o úsměvnou podívanou s velikou dávkou černohumorného nadhledu, ovšem objeví se tu i několik smutně melancholických okamžiků. Černobílý vizuál tomu dodává ten správný šmrnc. Hudební složka snímku je lehce upozaděná, aby o to více následně vynikla barevnost a genialita závěrečné skladby. (75%) ()
Reklama