Režie:
James HawesScénář:
Lucinda CoxonKamera:
Zac NicholsonHudba:
Volker BertelmannHrají:
Anthony Hopkins, Johnny Flynn, Lena Olin, Helena Bonham Carter, Jonathan Pryce, Romola Garai, Alex Sharp, Marthe Keller, Samuel Finzi, Michael Gould (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Jeden život je britský životopisný film o britském humanitárním pracovníkovi Nicholasi Wintonovi. Film sleduje Wintona, který se ohlíží za svou minulostí, kdy pomáhal skupinám židovských dětí v Němci okupovaném Československu, aby se mohly ukrýt a uprchnout v letech 1938-39, těsně před začátkem druhé světové války. (Vertical Entertainment)
Recenze (155)
Díky dvěma časovým liniím vlastně nemá Anthony Hopkins tolik prostoru jak bychom třeba chtěli, ale i přes to je jeho výkon vynikající. Příběh pana Wintona je mi znám a je krásně převeden na plátno. Nemohl jsem se ubránit osobnímu srovnání se Schindlerovým seznamem, který krutosti války ztvárňuje o dost více. Jeden život je i přesto dojemným snímkem o nejhorší době novodobých dějin a o muži, který udělal co mohl, aby pomohl potřebným lidem a přesto ho po zbytek života tížilo, že nemohl udělat víc. ()
Jakou daň je třeba zaplatit za činění dobrých skutků? Z Jednoho života snadno mohlo být zcela rutinní historické drama a většina předválečných pasáží jím také je. Linka s osmdesátiletým Wintonem, který je navzdory svému hrdinství sžírán pochybami, však posouvá snímek do jednoznačného nadprůměru a nabízí nepříjemné podněty k zamyšlení. Více zde. ()
Jde o sebevědomě provedenou historickou filmařskou rutinu, pozvednutou tématem a herci. Střihově a scénářem velmi kvalitní záležitost, které však schází něco navíc, aby to opravdu využilo potenciál příběhu sira Nicholase Wintona. Emoce, které film vyvolává stojí na síle skutečných události a nikoliv na kvalitě zpracování tohoto příběhu. Jelikož celý tento příběh je dojemný sám o sobě a stejně člověka dojmou skutečné záběry ze studia BBC. Linka postaršího Wintona reflektujícího tyto události ve stáří, výrazně převyšuje linku v minulosti. Jeden život ovšem dojme, odvypráví poutavě co má a příjemně odsýpá od začátku do konce. Jedná se tak o snímek, který určitě stojí za vidění. Avšak na ultimátní zpracování tohoto skutečného příběhu, které půjde více do hloubky nás ještě čeká, někdy v budoucnosti. ()
„TĚCHTO OSM DĚTÍ JSTE ZACHRÁNIL?“ … „NE, JE JICH TROCHU VÍC …“ Film plnej Československa a lidství… Ten příběh známe všichni, ale vidět ho takhle „na živo“ – to je jinej level. Nejedná se o žádnej další „Schindler List“. Jde „jen“ o fajn vyprávění, končící strhujícím dojemným závěrem, kterej vás chytne jen tak, jak moc si uvědomíte sílu onoho konání… a jestli máte víru v dobrý skutky… /// -------------- POD ČAROU: ------------------------------------------------ 1.) Film je založen na knize „If It's Not Impossible…The Life of Sir Nicholas Winton“, kterou napsala jeho dcera Barbara Winton v roce 2014. 2.) Anthony Hopkins byl osloven právě na její na žádost. Ten po přečtení scénáře roli přijal. 3.) Thx za titule „saurix“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Dotek dobra. V linii před vypuknutím války filmařsky rutinní, neobjevné, skoro až televizní. Ta druhá o ryzí skromnosti a velkém srdci to ale plastičností Hopkinsova projevu dokonale kompenzuje. Notoricky známé scény z televizního pořadu That's Life měly být emoční náloží, na mě ale nejvíc zapůsobila až ta poslední u bazénu. Pohled na tu spoustu nových větví stromu života možná otupí pocit viny, že z těch uschlých byly kdysi vyrobeny listy papíru, co zůstaly nepopsané.. ()
Nicholas Winton si zasloužil víc než tenhle televizácký a scenáristicky líný pomníček o pánovi, co 2 hodiny vyklízí studovnu, aby mu pak televizáci dvakrát málem přivodili infarkt. ()
Solidní drama. Víc si mě získala Hopkinsova linka, než povinné válečné memento, kterému chybělo silnější dokreslení Wintonova zápalu. ()
Schidlers List pro méně umělecky ambiciózní diváky, kteří neradi sledují autentické, explicitně násilné hrůzy druhé světové a k její interpretaci jim postačí sentimentální klavír, pár kostýmových retro flashbacků a přemýšlení zádumčivého Anthonyho Hopkinse. Konec je dojemný, vyobrazení českých luhů a hájů je sympatické, včetně autentické češtiny, ale filmařsky celkově neslaný nemastný televizák. ()
Vidět Zónu zájmu týden po Jednom životu zřejmě umocnilo nepříjemný pocit, který přetrvává. Sir A. Hopkins exceluje v malém filmu o velkém člověku. Ve skromném snímku, jako byl (zdá se) i život onoho hrdiny a právě onen obyčejný způsob pojetí jeho příběhu o obyčejných lidech je jeho největší přednost, která prostě dojímá k slzám. Zóna zájmu je odlišná. Precizní. Chladná. A řeže hluboko. Filmů na téma holocaustu jsme viděli dost, ale dovolím si tvrdit, že jsme z oné zrůdnosti nikdy neviděli tak málo a zároveň tak moc. Lehkost, se kterou Glazer servíruje ono odlidštění z pohledu nacistických příslušníků je až mrazivě děsivá. Ve chvíli, kdy se řeší výkonnost pecí a padají slova jako "náklad" si už jenom potichu ublinknete do pusy... Na formu, kterou je celý snímek uchopený, tedy stručný a zároveň nesmlouvavě vypovídající, můžu říct jen: bravo. ()
Skromný Nicholas Winton se jako hrdina nikdy necítil a o jeho zápalu během 2. světové války dlouhé dekády nikdo nic nevěděl. My dnes ale samozřejmě dobře víme, že v letech 1938 a 1939 organizoval v tehdejším Československu odjezdy židovských dětí do Velké Británie a obstarával veškeré formality potřebné k jejich přepravě po železnici. Mladý londýnský makléř tehdy zachránil 669 židovských dětí. Nejprve se tak stárnoucí, celoživotní humanista Anthony Hopkins dostane během vyklízení pracovny ke svému starému albu, díky kterému ve vzpomínkách pronikne (a my s ním) do předválečných let, kdy coby mladý idealista překonává byrokratické překážky a bojuje za životy nevinných. Umně vyvážené flashbacky do předválečného období jsou fajn, ale to hlavní se dostaví až v přítomnosti Hopkinse, který opakuje, že za celým záchranným úsilím nestál zdaleka sám. Samozřejmě nechybí dojímající se tváře, tklivá klavírní hudba a nezbytný patos, který vyvrcholí idylickým (možná) čajem o páté u bazénu. Ale snést se to dá. Každopádně víc bych ocenil dokreslení onoho Wintonova zápalu. Motivace pomáhat OK, ale přeci jenom... tady se asi dalo zapracovat víc. Poučit z minulosti jsme se evidentně dostatečně nedokázali, ale od toho to posuzovat tady asi nejsme. Důstojný, solidní kus, jen těch aktuálních 86 % je docela dost přehnaných. ()
Za mňa je Winton proste frajer Luke, pričom vždy keď vidím to video, tak sa mi tlačia slzy z očí, ako keď Slovan doma prejebal s Podbrezovou 1:3. Na "Schindlerov zoznam" sa to absolútne nechytá, nemá to ten požadovaný dej, tú dynamiku, ani popud negatívnej emócie, ktorá je v tomto prípade skrátka nutnosťou, pričom v rámci námetu, sa už zrejme nikdy ničoho tak kvalitne spracovaného nedočkáme a bolo by asi naivné domnievať sa, že sa tak raz stane. Je to trošku škoda, že sa zo samotného príbehu po emocionálnej stránke nepodarilo vyťažiť viac, ako len v závere, pričom tunajšie hodnotenie mi príde mierne nadhodnotené najmä z dôvodu nostalgie k vtedajšej krutej dobe, než vyobrazením skutočnej filmárskej kvality. Ale zas, film je to dobrý, treba vidieť a tento príbeh poznať, lebo je svetlom na konci tunela beznádeje. Medzi 3-štyri. ()
Chápem, že nie každý videl film Nickyho rodina, zďaleka nie diváci mimo Česka a Slovenska. Ja som ho videl a preto mi tento film nepripadal zas tak výnimočný. Výnimočný je tu akurát Anthony Hopkins, všetko ostatné má rezervy. Asi najviac ma zarazila stopáž. 108 minút pre film s takouto tématikou? O človeku, ktorý je stelesnením ľudskosti? Myslím, že N. Winton by si zaslúžil naozaj poctivý, min. 2 hodinový film. Neviem, no občas som mal pocit, že sledujem nejaký tv film, pretože výprava a celkovo scény z vojnových čias neboli nic moc. Najdojemnejšia je scéna z tv štúdia, tú však už poznáme zo spomínaného filmu Nickyho rodina. Celkovo je to film skôr pre divákov, ktorí netušia kto bol pán Winton. Ja osobne som čakal o čosi viac. Myslím, že si nezaslúži tak vysoké postavenie v top 300 naj filmov. Za tému áno, za spracovanie určite nie. Film 70%. Hopkins 100%. ()
Nudně a spíše televizně natočený snímek o velmi důležité události. Dávat tomuto uchcanému filmu vysoké hodnocení jen proto, že se zde zachraňují životy dětí? Jistě chápu, pokud tohle někdo udělá, ale mě Jeden život po většinu stopáže nebavil. Ani Sir Anthony Hopkins na tom nedokázal nic změnit. 50% ()
Příběh britského Schindlera, který má pro Československo silnou hodnotu. Doposud televizní James Hawes plní pozici schopného televizního rutinéra, kromě lidského výkonu Anthonyho Hopkinse ovšem Jeden život stojí za pozornost především díky skutečně působivé a především emocionální výpovědi o lidském příběhu, který svádí k zamyšlení a je nevyhnutelně aktuálnější, než by člověk sám chtěl. Ten, kdo zachrání jeden život, zachrání svět.... ()
My, co jsme viděli film Všichni moji blízcí, nebo Nickyho rodinu, v podstatě jsme to hlavní měli vyspoilerováno. Mnohem lépe jsou na tom ti, kterým jméno Sir Nicholas Winton nic neříká. Je jen pár jmen u kterých si se Sir před jménem dávam práci a pan Winton je jedním z těch jmen. Byl to neskutečný člověk a je dobře, že i v současné době, tak dávno po válce to téma někdo filmově zpracoval. Od kteréhokoliv jiného herce bych tuhle roli vzal podobně jako svatokrádež, ale naštěstí byla svěřena dalšímu Sir a to Anthony Hopkinsovi. A překvapila mne ta vzájemná podobnost, byť já Hopkinse zbožňuji a pořád jsem tam viděl pod těmi brýlemi spíše jeho, než pana Wintona. Když bych si měl představit v roli pana Wintona někoho jiného, tak nakonec musím jen říci.. a sakra kdo jiný než Hopkins? :-). Film mne ale překvapil v jedné věci. Kdesi jsem četl, že jeho žena našla albumy a čísla dětí na půdě při jakémsi úklidu. On že prý o transportech nemluvil a ona o nich do té doby nevěděla. Ale tady o všem ví, tak by mne zajímalo jak to ve skutečnosti bylo. Ačkoliv setkání přeživších je s panem Wintonem ve filmu natočeno téměř na chlup přesně, přeci jen nemá tu sílu ze skutečného natáčení BBC. Když jsem to viděl poprvé právě ve filmu Všichni moji blízcí, fakt mně to totálně dostalo. Ten film mně úplně odrovnal a ještě dneska bych asi u jeho konce musel hodně těžko polykat... BBC tehdy dost riskovala, protože já osobně bych se bál o toho stařičkého dobrého pána co by s ním ten nával emocí mohl udělat. A že to pro něj musela být sakra nálož! Souhlasím s některými komentujícími, že hlavní emoční síla tohoto filmu je v jeho samotném scénáři a vědomí, že se tohle skutečně stalo. A také samozřejmě velkou roli hraje případná znalost holocaustu a deportací Židů z protektorátu do nacistických koncetračních táborů. Pro děti neschopné otrocké práce pro Třetí říši znamenaly hned po příjezdech (pokud je přežily) většinou jistou smrt v plynových komorách. Teprve až pak dělá film zajímavým způsob vyprávění i velké herecké nasazení 86 letého Anthonyho Hopkinse. Hodně se pohybuji vlakem a alespoň jednou týdně procházím Hlavním nádražím, kde vždy při průchodu k nástupištím spočinu očima na těch vystavených vagónových dveřích, kde jsou na skle znázorněny z jedné strany malé dětské ručky a zdruhé strany skla velké dospělé ruce rodičů.... A když mám čas, občas zajdu i na první nástupiště podívat se k sousoší s panem Wintonem. Tehdy se tam musely odehrávat strašlivé výjevy. Ale snad bylo umírajícím rodičům daleko v polských a německých vyhlazovacích táborech jakousi úlevou, že se jim podařilo alespoň své děti zachránit... Dávám tedy za 4 schválená víza do Anglie. * * * * ()
U snímků, jako je Jeden život, se často těžko od hodnocení odděluje důležitost vyprávěného tématu od umění ho správně vyprávět. Tady s tím ale nemám příliš problém. Snímek necílí na první dobrou, představuje věci komplexně, a když udeří na emocionální noty vší silou, je to zasloužené. Navíc když je postava Anthonyho Hopkinse konfrontována s mučivou pravdou o osudu lidí, které se mu nepodařilo zachránit, nepouští se do srdceryvného sebelítostného monologu, nesnaží se lacině zapůsobit na diváka, místo toho se projde k oknu a zadívá se do krajiny. Nuance hrají roli. Hopkins opět stvrzuje renomé jednoho z nejlepších herců současnosti, je navíc výborný a úchvatný, i když má k dispozici jen polovinu filmu. A Johnny Flynn mu zdatně sekunduje. Jen ti čeští herci v tom svými výkony chvílemi tak trochu dost trčí jako bolavý palec. To vědomě dávám stranou. ()
Možná to není úplně úroveň Schindlerova seznamu, ale rozhodně jde o film podobného významu a hodnoty. Tím spíš, že jde o reálný životopisný příběh – o Nicholasi Wintonovi jsem sice slyšela, ale mnoho nevěděla, tudíž s povděkem kvituju, že tento film vůbec vznikl. Během sledování mě napadlo, jak neuvěřitelná je vlastně síla médií (v dobrém i špatném smyslu). Nebýt pořadu BBC That’s Life, čin tohoto člověka by se nejspíš vůbec neproslavil, věděla by o něm jen hrstka lidí, se kterými by příběh odhodlání a lidskosti Nicholase Wintona „umřel“, a do důsledku by nepochybně nevznikl ani tento film… Přitom to jsou právě takové činy a příběhy, které stojí za to předávat dál. Dobře, že to i přes skromnost tohoto člověka dopadlo právě takto. Tady musím zmínit, že oba herci (mladá i starší verze Nicholase Wintona) odvedli výborný výkon. Anthony Hopkins jako obvykle naprosto skvělý, ale mile překvapil i mně neznámý Johnny Flynn. Oběma dvěma se podařilo vykreslit skromnou, místy až uzavřenou povahu protagonisty s jeho lidsky ryzím zájmem konat to, co považuje za správné. Je radost sledovat tak „čisté“ a uvěřitelné herecké výkony na filmovém plátně. Velký díl chvály ale přesto náleží především skutečnému Nicholasi Wintonovi, bez kterého by tento příběh plný čirých emocí a lidskosti zkrátka a jednoduše neexistoval. ~(4,3★)~ ()
Dojemné. Kéž by měli všichni tak čisté srdce jako Nicky. ()
Slabší povahy si chtě nechtě musí připravit ke snímku hromadu kapesníčků. Neumím si v současnosti představit vhodnějšího herce pro ztvárnění Nicolase Wintona než je Anthony Hopkins. Téhle role se zhostil zcela přesvědčivě a s obrovským citem. Celý divácký zážitek mi narušoval snad pouze fakt, že jsem byl již s touto událostí mnohokrát detailně obeznámen, neboť ji považuji za ten největší projev lidskosti, jaký je v celé lidské historii znám. Na druhou stranu, něco takového se určitě neomrzí si pravidelně připomínat. Líbilo se mi, že film často připomínal, že se nejednalo o akci jednoho člověka, nýbrž o tým lidí, kteří se tváří v tvář zlu nebáli dát všanc vlastní život. Moc mi nesedl představitel mladého Wintona - Johnny Flynn. Tady měli tvůrci dle mého názoru sáhnout po talentovanějším herci. Více mě tedy bavila ta linka s Hopkinsonem. [88 %] ()
Nazývajú ho britským Schindlerom, no tento film nie je tak výraznou poctou ako slávny Spielbergov film. Majstrovstvo Sira Hopkinsa bola tutovkou, jasnou voľbou, aby to dopadlo čo najlepšie. Scenár ale neponúka toľko pod kožu sa vnárajúcich scén, je to veľa o diskusii, vyjednávaniach a zaujímavej ukážke toho, aké ťažko bolo imigračné úrady presvedčiť, aby urýchlene udelili víza, nájsť pre deti pestúnov a sponzorov, len aby zúbožené deti náhodou nezaťažili štátnu kasu. Veľkosť filmu sa ukazuje až na konci - tu dokáže "povinne" dojať a zároveň sa dozvedáme, že vďaka Wintonovi žije na tejto Zemi aktuálne asi 6000 ľudí. Inak ale na tak záslužný čin mi prišlo spracovanie dosť chladné, takže teplo nájdeme len v slovách preživších: "Je to náš národný hrdina. Urobil láskavý čin a nikomu to nepovedal..." (Vera Egermayerová) . ()
Reklama