Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHrají:
Jussi Vatanen, Alma Pöysti, Janne Hyytiäinen, Nuppu Koivu, Matti Onnismaa, Martti Suosalo, Sakari Kuosmanen, Alina Tomnikov, Mia Snellman, Mikko Mykkänen (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Ansa pracuje v supermarketu a své večery obvykle tráví v prázdném bytě. Dělník Holappa zase rád tráví čas s lahví kořalky. Při náhodném setkání v karaoke baru mezi nimi přeskočí jiskra a tito sympatičtí vyděděnci tak mají konečně šanci na věčnou lásku. Dokáží dvě osamělé duše hledající štěstí zdolat nástrahy v podobě nesmělosti, ztracených telefonních čísel, mužovy příchylnosti k alkoholu a dalších nepřejících okolností? Svérázný finský režisér Aki Kaurismäki natočil vlastní okouzlující pojetí osudové romance prodchnuté láskou k filmu a humorem, které na festivalu v Cannes získalo Cenu poroty. (Aerofilms)
(více)Videa (4)
Recenze (92)
Málokterý filmař tak věří v dobro lidstva a sílu filmu dělat svět lepším místem. Málokterý alkoholik má takovou konzistenci a nadhled. Deadpan má jediného krále. Aki se opět zapouzdřil do své jedinečné pozice sentimentální sráče a servíruje nádherné best of svých léty prověřených momentů. Asi v pátý minutě mi vyhrkly slzy dojetí a ten pocit, že jsem doma, na místě, kde se svět dá snášet i přes svojí krutost, mě už neopustil. Nevím jak vám... ale mě to lehce připomnělo Deník venkovského faráře... možná Godarda. Jdu si dát svý šestý druhý pivo. Kiitos, Aki! ()
Můj zahajovací film na letošním 57. KVIFF a hned taková pecka. Ale šla jsem na jistotu, na svého oblíbence. A že mu dám první pětku, to byl bonus navíc. Tragikomický, opět komorní a stylizovaný příběh dvou osamocených chudých lidí, mne nadchnul. Jemný sarkasmus i černý humor jako vždy, na pozadí smutné zprávy o válce na Ukrajině linoucí se z rádia, staré finské blues, vše do sebe zapadalo a já si film moc užila. Tak krásně plynul.....Aki, milovník retra, opět nezklamal :) ()
Je až neuvěřitelné, jak si někteří filmoví umělci dokáží udržet svůj originální styl vyprávění a budování atmosféry po desítky let...chceš nádherně zoufalou a ponurou love story odehrávající se v té nejšedivější helsinské šedi o dvou beznadějných lidských případech, kteří jsou, stejně jako všechny postavy kolem nich, zcela bez emocí? Zde je vše...v nicotě, ze které Kaurismäki opět vytváří silný filmový zážitek napříč několika žánry a podpořený nádherným finským hudebním folklórem. Pro znalce jeho tvorby nádherná klasika, pro všechny ostatní velmi originální a zcela výjimečně odvyprávěný prachobyčejný příběh o odvaze a touze změnit cokoliv, co nám překáží žít...[Filmový klub Citadela] ()
Je to trapné, ale zrovna na Godarda jsem si po filmu vzpomněl v tom, jak jednou na otázku o čem je jeden z jeho filmů, novináři odpověděl, že je o tom, jak se chlapec zamiluje do dívky a je tam pes. U něj to samozřejmě nebylo tak jednoduché, ale vlastně tím ideálně popsal tento Kaurismäkiho snímek. Přitom to je vlastně ten nejčernější humor o tom, jak všechny negativní aspekty světa nejvíce doléhají na ty, kteří od něj chtějí nejméně. PS: je legrační sledovat zdejší festivalové nadšení z 81 minut trvajícího čitelného evropského filmu, který se tam mezi tříhodinovými altajskými experimenty skvěl jako růže mezi bodláčím, stejně jako bylo včera na předpremiéře ve fancy pantsy butique kině Přítomnost legrační sledovat daleko rezervovanější reakce od lidí, kteří film sledovali přes rameno finského diplomatického atašé s kyblíkem šampaňského po ruce. Ironičtější prostředí pro film spadající do režisérovi proletářské trilogie bys nevymyslel. PPS: Thoughts and prayers jdou za tvůrcema plakátů k filmu, kteří tam do toho výjevu, naroubovali toho čokla, přičemž český plakát ho má o celé dvě řady blíže než americký plakát, přičemž český pes má zasmušilejší výraz než ten americký, který je takový žoviální, čtverácký. PPS: Proč se to v česku jmenuje úplně random Karaoke Blues, zatímco všude jinde se to překládá správně jako "Spadlé listy"? ()
Typická severská chladnosť á la Aki Kaurismäki, ktorá je medzi ľuďmi celkovo obľúbená. A musím uznať, že aj mne pre zmenu imponovalo niečo takéto anti-teatrálne a svojim spôsobom bezemočné. Osud dvojice Ansa & Holappa bol miestami fakt tragikomický, no napriek tomu nádejný. Dialógy boli poriadne obmedzené, čo mi zvykne dosť prekážať, avšak tu si to inak ani neviem predstaviť. Tento film asi nebude dosť dobrý pre mainstream, ale mne sa celkovo páčil. 4* ()
Galerie (17)
Zajímavosti (17)
- Ansa (Alma Pöysti) a Holappa (Jussi Vatanen) sledují v kině film Mrtví neumírají z roku 2019. (EKLEKTIK)
- Alma Pöysti opísala film: "Film hovorí o osamelých ľuďoch s bremenom, ktorí sa stretávajú neskôr v živote. No zamilovať sa v neskoršom veku si vyžaduje odvahu." (Arsenal83)
- Hlavná herečka Alma Pöysti sa vyjadrila, že film bol natočený typickým Kaurismäkiho štýlom „neskúšajte a príliš nečítajte scenár“. (Arsenal83)
Reklama