Režie:
Dieter BernerKamera:
Jakub BejnarowiczHudba:
Stefan WillHrají:
Emily Cox, Valentin Postlmayr, Anton von Lucke, Brigitte Karner, Táňa Pauhofová, Wilfried Hochholdinger, Marcello De Nardo, Mehmet Atesci, Gerald Votava (více)Obsahy(1)
Vídeň, 1912. Skladatelce Almě Mahler (Emily Cox) leží u nohou celá vídeňská smetánka. Ona sama však její konvence nesnáší. Po smrti svého manžela, skladatele Gustava Mahlera, se setkává se začínajícím talentovaným malířem Oskarem Kokoschkou (Valentin Postlmayr). Jeho provokativní expresionistický styl malby vyvolává v tehdejší rakouské měšťácké společnosti nejeden skandál. To v Almě vzbudí zájem, ráda se obklopuje geniálními muži a požádá Oskara, aby ji portrétoval. Už při prvním sezení v ateliéru k sobě pocítí nebezpečnou přitažlivost, propadnou jí a poddají se nezkrotné vášni. Zatímco se Oskar do Almy zamiluje bezhlavě až šíleně, Almě spíše imponuje jeho talent. Několik let jejich vášnivého vztahu, jsou pro Oskara tím nejšťastnějším obdobím jeho života. I když se mu bouřlivý vztah s Almou stane téměř osudovým, díky němu vytvoří „Nevěstu větru“, jeden ze svých nejznámějších obrazů. (Cinemart)
(více)Videa (2)
Recenze (8)
No, jak bych to řekl, o podobných vášnivých vztazích mezi umělci jsem viděl filmů dost. Vždycky jsem ( už od roku 1986 ) chodil do klubových kin v Praze, v Teplicích. Takže mám opravdu nakoukáno. A prostě jsem se nedovedl ubránit porovnání. Tak mi to promiňte. A krom vztahu obou protagonistů tam bylo opravdu málo toho umění. A to nestačí. Za mě 3 hvězdy ()
Hezky natočené. Dokáže podnítit ke hlubšímu studiu daných postav a daného období. ()
Rakousko-německo-švýcarsko-český počin představuje Almu Mahler - údajně nejkrásnější ženu Vídně kolem roku 1912, která přivádí muže, zejména ty movité a umělecky založené k šílenství .... byla pohromou, přitahovala na sebe a na druhé průšvihy. Film se věnuje etapě vášnivého soužití s Oskarem Kokoschkou. Záběry jsou expresivní jak při erotických scénách, tak v epizodách z divadla, z ateliérů ... Almu Mahler lze historicky vnímat jako průkopnici genderu a rovných šancí, ovšem na plátně na mne tato osoba nepůsobí příjemně: Hraje si na ženskou umělkyni, přitom souloží s kdekým a jakmile vyschne měšec (tak nebo tak) - stáhne se ... Jde o moment, kdy Kokoschka neprodá obraz v Anglii. Jeho postava je taky crazy, ale svobodného muže ve věku 26 let nevnímám - i přes excesy v kimonu a vykřikování ve společnosti - coby strůjce těch blamáží; působí autenticky a spíše jako oběť Almy. Je uvěřitelné, jak ho trápí reminiscence Gustava Mahlera, jak moc by se chtěl zbavit této staré, mrtvolné energie (symbolizované posmrtnou maskou). Jde jak do své tvorby, tak do vztahu s Almou srdcem, raduje se ze společného bydlení i z jejího těhotenství. Alma ovšem rozhoduje (jako vždy) sama za sebe a jde na potrat, Kokoschka ji nachází až po zákroku v nemocnici, což jej vede do propadu a depresí. Pak už nic pěkného divák neuvidí, následuje zranění, pobyt v sanatoriu, vytvoření Almy-loutky a ze závěrečných titulků informace, že si po zbytek života posílali dopisy. Už jen korespondence, co taky s ním jiného, že ... Jemu se vrací vzpomínky, psycha, vše končí v divadle premiérou jeho hry, kde si nejsem jistý, do jaké míry jde o fikci nebo realitu. Líbil se mi tam český přínos, záběry z Prahy - Obecní dům, Vinohradské divadlo, Táňa Pauhofová, kostýmy československých tvůrců. Škoda, že příběh zcela postrádá humor, který k lásce patří. Jenže Alma zrovna smyslem pro humor (a patrně ani láskou) neoplývala, spíš šlo o sexuální závislosti; tato dáma vynikala sobectvím, nenaplněnými uměleckými ambicemi (venkovský koncert pro pět a půl posluchačů) a neskutečným charismatem. Dar nebo vražedná zbraň? Výborný životopisný snímek se zemitou rakouskou němčinou (Ich muss aufs Häusl). ()
Krásná ukázka toho, že i životopisné drama s relativně malým rozpočtem jde natočit zajímavě s několika emočně velice zdařilými scénami. Sem tam si něco poupraví a zobrazuje výhradně to, co se mu hodí do krámu (zejména destruktivní vztah hlavních hrdinů), které životopisné drama to ale nedělá, že. Nicméně jedná se o zdařilou skicu povahy ústřední dvojice i atmosféry dané doby. Poněkud slabší metaforické finále. (Das FILMFEST 2023) 80% ()
Hele krásně to odsýpalo, včera v kině mi to uteklo jako voda a ještě jsem se něco dozvěděl a odnesl si celkem hluboký kulturní zážitek. Zpočátku jsem trochu bojoval s tím, že vikingská bojovnice Emily Cox hraje Almu Mahler, ale nakonec to byla osvěžující a zajímavá paralela, prostřednictvím té její vášně, temperamentu a emocí. Skutečný příběh bouřlivého vztahu Mahlerové s Kokoschkou se odehrává na začátku druhé dekády 20. století ve Vídni a kdo má rád toto období, éru slavných architektů (Loos, Gropius), malířů (Klimt, Kokoschka, Schiele), dirigentů a skladatelů (Mahler, Schönberg), tak tady má inspiraci, nudit se rozhodně nebude. ()
Reklama