Režie:
Václav MarhoulKamera:
Vladimír SmutnýHrají:
Tomáš Hanák, Vilma Cibulková, Pavel Liška, Oldřich Kaiser, Viktor Preiss, Eva Holubová, Ivan Trojan, Milan Šteindler, Miroslav Táborský, Petr Čtvrtníček (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Po sedmi letech reprízování úspěšného divadelního představení se stejnojmenným názvem režisér Václav Marhoul převádí do filmové podoby vlastní scénář inspirovaný povídkami amerického spisovatele Raymonda Chandlera. Tomáš Hanák v něm představuje soukromého detektiva Phila Marlowa, tedy klasického hrdinu, romantického kovboje, který bere zákon do svých rukou v drsné prérii velkoměst. Je to poctivý a skeptický dříč, který se plahočí za svými případy, které řeší po mnoha omylech, často ztýraný, zmlácený zločinci, nezřídka i policií. V tomto světě násilí, nedůvěry a korupce je všechno prodejné. Všechno kromě jeho samého. Příběh je zasazen do prostředí města Los Angeles v roce 1937. Základní dějovou osou, tohoto jinak pro diváky vděčného komediálního a parodického žánru, je zprvu banální a chandlerovsky typické vyhledání pohřešované osoby. Celý případ je však samozřejmě daleko složitější a Marlowe postupně rozplétá celé zamotané klubko vztahů a motivů a to až ke zdárnému konci. (Warner Bros. CZ)
(více)Videa (1)
Recenze (568)
Filmová adaptace legendární divadelní hry (kdo viděl, ví o čem mluvím...) divadla Sklep parodující klasické gangsterky Raymonda Chandlera se soukromým očkem Philem Marlowem alias Tomášem Hanákem v hlavní roli... Režisér Václav Marhoul, též vzešlý z kruhů kolem divadla Sklep, přistupuje ale k parodii z jiného směru, než jsme zvyklí od klasiků - pánů Brdečky a Lipského... Zachovává formální, tedy torzovité, vyprávění sklepáckého dramatu, přebírá zalidněný prostor řadou marginálních komických figurek (obsazen je tu snad každý, kdo v oblasti českého alternativního humoru něco znamená), stejně jako ponechává klasickou sklepáckou poetiku, plnou absurdna (,,Doslova se mi přilepili na paty..."), dadaismu i hraní si s jazykem (boss Perrugini - výborná slovní hříčka založená na české výslovnosti jména v 1. pádě:-) atd.), a přidává svůj díl imaginace a tvůrčího podílu - formálně co možná nejpřesnější postižení atmosféry a nálady žánru noir a gangsterek, obvykle s Bogartem v hlavní roli, a vykreslení klasického Hollywoodu 30. let... K tomu navíc přimísil moře filmových odkazů a citací z klasických filmových děl (v jednom z vedlejších ateliérů právě natáčí Ed Wood, basketbal na zastrčeném plácku hrají chovanci psychiatrické léčebny z Přeletu nad kukaččím hnízdem...), ale i z děl moderních (gangsteři ,,Zabili Kennyho", postavu ze South Parku, je tu i díky své četné citovanosti trochu sporná aluze na Matrix...). Marhoul si ale se svým filmem opravdu vyhrál do posledních detailů - pozorný divák v něm nalezne plno vtípků až kdesi v druhém plánu (kupříkladu prohozená zpětná projekce nesynchronizovaná se stylem jízd Phila Marlowa)... Většinu svých propriet ale tenhle film přebral z geniální sklepácké hry - bláznivý ředitel psychiatrického ústavu v podání Milana Šteindlera byl kdysi v divadle ještě potrhlejší, všechny ty Chandlerovské hlášky Tomáše Hanáka ještě zemitější (,,Vlhký vzduch studil jak popel vychladlého vztahu..." ... ,,Piju cokoliv...když je to whiskey..."), odstup a nadhled k parodovanému ještě výraznější... Ztrhané bránice se ale do filmu přenést nepovedlo...a to je, myslím, jediné mínus toho snímku. Všechny ostatní složky filmové stavby sedí dokonale - promyšlená a erudovaná režie, výborná kamera pana Smutného, typově přesní a dokonalí herci (zvláště Oldřich Kaiser v roli mafiánského bosse Perruginiho a jeho skupina gangsterů, ale i nesklepačka famme fatale Vilma Cibulková...mimochodem, tohle je přesně ten film, který si mnohem lépe vychutnají cizinci bez znalosti českého kulturního prostředí a bez v podvědomí uložených obličejů a stereotypů spojených s jejich typologií...), stylová hudba... Tedy téměř dokonalý Phil Marlowe... ,,Nikdo mi nerozumí, jsem záhadný..." ()
Mazaný Filip sa skladá z niekoľkých takmer desaťminútových sekvencií, ktoré obsahujú cca jednu informáciu pre posun deja vpred. Zvyšok stopáže sekvencií tvoria pokusy o suché vtipy a neskutočne naťahované dialógy medzi postavami. Aj keby všetky fóry boli vtipné, boli by pre dej absolútne zbytočné. Ako jediná ma pobavila scénka so Šteidlerom, tá je ale znova pre dej absolútne zbytočná a pôsobí navyše ako z iného filmu. Neverím, že sa nedali napísať vtipnejšie hlášky a že poriadny dramaturg by tomu nedokázal dať adekvátny spád. Mazaný Filip sa naťahuje ako žuvačka aby sa dopracoval k záveru, ktorý zázračne všetko osvetlí a ja neviem, na základe čoho. Poteší niekoľko vizuálnych fórikov a možno aj tých hovorených, stále mi to ale pripadá málo. Ako hovorí jedna z postáv, výprava dobrá, ale dej nič moc. ()
Tak jsem tak nějak ve skrytu duše doufal, že se mi to bude opravdu líbit. Přeci jenom herecké obsazení dává dobrou naději, když je v něm možno nalézt téměř všechna jména kvalitního českého humoru. Po zkouknutí se ale nakonec divím, že je hodnocení tak vysoké. Mazaný Filip je na české poměry jedinečný svým vizuálním zpracováním, které má snad zatím nejkvalitnější ze všech. Neuvěřitelná debilita dia i monologů, nucené herectví i takových komediálních mágů jako je Čtvrtníček, Šteindler, Vávra i Hanák, nuda, která odpuzuje od dosledování snímku a samozřejmě absence kvalitního humoru (až tedy na Hanákovo ježdění autem), na který jsme od těchto bohů zvyklý, ho až příliš shazuje. Někdy nedokážu pochopit, jak se vůbec může takový propadák poštěstit. Je to podobné zklamání, jako při sledování Spy Kids od Rodrigueze nebo poslouchání soundtracku ke Stigmatům od Billyho Corgana. ()
Najdeš Aňu? Každý štěk excelentně obsazen (včetně armádního generála Šedivého) a ta sestava: Vedle všech těch Sklepáků, Trojanů, Lišků nebo Dušků tu máme Preise, Kaisera, atd. atd., až po legendárního starého I. Vyskočila, jehož podezírám, že větu „zapomněl jsem mu zout boty“ ve scénáři neměl, srov. jeho vlastní reakci s Hanákovou jen stěží zvládnutou nereakcí. S citacemi známých filmů se Marhoul mohl krotit – skromné či málo nápadné jsou fajn, ale použití celého výstupu z Triger Whisky Saloonu ve zhruba stejném kontextu není právě potentní (ač na divadle třeba být mohlo) a o „Kydech“, o nichž vím dobrou půlminutu předem, platí, že opakovaný vtip není vtipem. Hanák mě zase na začátku zklamal odtažitým přednesem epesních přirovnání; jak si na to zvykneš, tak už na té vlně jedeš, ale směrem k závěru kvalita hlášek klesá. Typově je ale Hanák do-ko-na-lý. A naskočit na vlnu tohoto filmu je jediné, co potřebuješ, protože jeho kvality jsou prvotřídní, některé scény geniální a třeba kamera excelentní. Ale nevadí. Mazaný Filip je skvost, jemuž jistá pozapomenutost i modré hodnocení jen sluší. „Ten telefon moh´ něco znamenat. Jenže já nevěděl, co.“ ()
DVD/// Obsazení 10/10 Děj 6/10 Hudba 4/10 Efekty 8/10/// +neskutečné obsazení, podle mě jen kvůli hercům stoji za to film vidět, některé zajímavé postavy, pár vtipných hlášek se strany Tomáše Hanáka a samozřejmě pro mě zajímavé exteriéry, v tomto směru dobré -celkově jsem si však myslel, že se budu více bavit, smát a né tolik nudit, film má hodně hluchých nebo snad až bezradných scén, některé scény jsou moc zdlouhavé, jinak hudba této doby není pro moje uši a samozřejmě nekteré postavy (jejich představitelé) jsou celkem ohrané/// No tenhle snímek jsem chtěl fakt vidět, trailer mě celkem nalákal, bohužel u něj jsem se bavil více, než u tohoto filmu. Přesto si myslím, že je to kus odvedené práce a film si svoje místo v kinematografii najde, už jen proto, že takových snímků se netočí moc. Jen by mě zajímalo jak se na něj dívají sousedé za oceánem./// Celkem 67%/// ()
Galerie (16)
Zajímavosti (28)
- Scéna, v níž barman (Michal Novotný) pronese: “Zabili Kennyho“ a Phil (Tomáš Hanák) odpoví: “Parchanti“, je odkazem na seriál Městečko South Park (od r. 1997). (vyfuk)
- Václav Marhoul se nad vlastnoruční adaptací své divadelní hry zamyslel takto: "Kdybych to měl vyjádřit procentuálně, řekl bych, že šedesát procent je z předlohy a čtyřicet je nových. Musel jsem projít autocenzurou a spoustu scén a dialogů vynechat. Líbily se mi, ale děj by strašně zdržovaly nebo zamotávaly. Problém – i když radostný problém – je totiž v tom, že jde na jednu stranu o parodii, ale zároveň je to taky detektivka, takže příběh se musí nějakým logickým způsobem odvíjet. Tudíž jsem se pohyboval na dost tenkém ledě a pořádně jsem se s tím natrápil, ale myslím si, že z toho nakonec vyšla i ta detektivka. S legrací jsem problém neměl, protože jsem z divadla věděl, čemu se diváci smáli a čemu ne, ale ta detektivka mi vrásky nadělala.“ (NIRO)
Reklama