Režie:
Hugh HudsonScénář:
Colin WellandKamera:
David WatkinHudba:
VangelisHrají:
Ben Cross, Ian Charleson, Nicholas Farrell, Nigel Havers, Daniel Gerroll, Ian Holm, John Gielgud, Lindsay Anderson, Nigel Davenport, Cheryl Campbell (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Britské biografické drama režiséra Hugha Hudsona se odehrává v roce 1924 na olympiádě v Paříži. Eric Liddel (Ian Charleson) je zbožný křesťan, který věří, že jeho atletický talent je dar od boha a že pokud vyhraje zlatou medaili, bude to způsob jak boha velebit. Harold Abrahams (Ben Cross) je anglický žid, který studuje v Cambridge. Sní o slávě a o tom, že dokáže svým antisemitský spolužákům i celému světu, že židé nejsou podřadná rasa. Jejich pohnutky jsou vznešené, závazky absolutní a čest nepochybná. Oba přinesou osobní oběti, aby dosáhli svého cíle. A v průběhu událostí, navzdory všem překážkám a osobním problémům, s nimž musí bojovat, se ukáže, že boj o vítězství s tak náročnými závazky a tak vysokými cíli je možná tou opravdovou odměnou. Tento film, který byl natočen podle skutečného příběhu, získal čtyři Oscary včetně Oscara za nejlepší film a Nejlepší původní scénář a na další tři byl nominován. (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (137)
Tak britské, jak jen může film o sportovcích být, zároveň sympaticky své a nesympaticky upjaté; hoši (a děvčata) jsou víc za typizované ikony než za živé lidi, náboženské otázky se řeší tak moc a tak konzervativně, až se tím odcizuje to vřelé a inspirativní, forma je aristokraticky precizní až k sebeshlíživosti, hudba úspěšně maskuje neprokreslenost většiny charakterů (zaplať JHVH za zarputilého Abrahamse) a jen prostřední hloubku myšlenek. Na druhou stranu, na tom pojetí sportu jako cesty osobního rozvoje s minimálním komerčním cirkusem okolo, na dobových obrazech olympiády v málem spartánských podmínkách, na bezelstném opájení se těly v pohybu atp. je místy přece jen něco dojemného. ***1/2 ()
Pred blížiacou sa olympiádou v Londýne som sa nechal nažhaviť inšpiratívnym príbehom Erica Liddela, ktorý svetu ukázal, aké sú aj pre vrcholového športovca dôležitejšie veci a ideály, a že viera v Boha je vyššie než olympijské zlato. Skvelý film s prenádhernou hudbou Vangelisa a personou s vizitkou ľudskej čistoty, charizmy a vzoru. ()
Mně ta hudba byla okamžitě povědomá, až tady jsem zjistil, odkud a od koho hudba je. Ale že by mi film přinesl něco, co bych postrádal, říci bohužel nemůžu. Podívaná to byla hezká. Námět je samozřejmě skvělý a je tím lepší, když je podle skutečné události. Potom je to hudba mistra Vangelise. Ale celkově mi to vychází na 70%. ()
Jak sportovní filmy nemusím, tak tohle by šlo. A nejen kvůli Vangelisově hudbě, která se popravdě řečeno omezuje na jeden nebo dva ústřední motivy, které ke zbytku filmu pasují jako pěst na oko. "Ohnivé vozy" nejsou jen prostou oslavou sportovního soutěžení - představují zajímavou třenici mezi amatérskými a profesionálními ambicemi, najdete zde všechny klasické žánrové motivy cesty k vítězství, ale taky velmi přirozeně napsané a zahrané postavy. Plus dobová atmosféra. Krása. ()
K filmu ma prilákala známa Vangelisova melodia , za ktorú bol film ocenený Oskarom. Bola síce iba krátko ale stálo to za to. V dvojhodinovom filme bolo toho veľa, atmosféra Cambridgu, dokonca náznaky antisemitizmu (" meno Abraham svedčí o tom , že sa asi neprihlási do kostolného speváckeho zboru" konštatoval rektor univerzity), športové zápolenie, osobné "dilémy" , spupnosťa pokrytectvo športových funkcionárov , a to všetko podporené dobrými hereckými výkonmi. Film vychádzal zo skutočných udalostí, miovníkom historických a športových filmov treba len odporučiť. ()
Galerie (86)
Photo © Warner Bros. Pictures
![Ohnivé vozy - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/123/162123550_c2c232.png)
Zajímavosti (32)
- Podle odborníků a pamětníků Harold Abrahams nikdy neobíhal za poledních úderů věžních hodin nádvoří na universitě v Cambridge. Byl sprinter, a proto by neriskoval běh do pravoúhlých zatáček, mohl by se nepříjemně zranit. (Robbi)
- Lord Andrew Lindsey (Nigel Havers) je fiktivní postavou, jeho předobrazem je podle historiků lord Burghley, pátý markýz z Exeteru. (Robbi)
- Zajímavostí jsou z dnešního pohledu někteří představitelé vedlejších rolí. Herecký veterán John Gielgud a režisér Lindsay Anderson si zahráli univerzitní činovníky. V menší roli se ve filmu objevil hudební skladatel Patrick Doyle a vůbec poprvé se na plátně mihli Kenneth Branagh a Stephen Fry. (Zdroj: Letní filmová škola)
Reklama