Režie:
Václav KašlíkKamera:
Jan StallichHudba:
Antonín DvořákHrají:
Jana Andrsová-Večtomová, Vladimír Ráž, Jiřina Šejbalová, Josef Hlinomaz, Ivana Mixová, Josef Beyvl, Přemysl Kočí, Iwetta Pešková, Astrid Štúrová (více)Obsahy(1)
Vodní víla Rusalka se zamiluje do pozemského prince. Marně ji otec Vodník varuje. Její upřímný cit se setkává s lidskou proradností... Zfilmovaná opera Antonína Dvořáka v režii Václava Kašlíka. (oficiální text distributora)
Recenze (23)
Nádherné překvapení! Bez nemožného Kňažka a unylé Vašáryové. Opravdická pohádková krásně strašidelná atmosféra, dokonalý Vodník a ultračarodějnická Ježibaba, krásná Rusalka, u které jsem hned googlila, kamže se taková krasavice mohla proboha ztratit. Na tu dobu překrásně udělané, hodně mi to připomínalo scény z Byl jednou jeden král a nebylo to jen V.Rážem, který tam hrál rybáře a tady prince. No a samozřejmě, TA HUDBA! Ta je nezkazitelná a jako pro mě všechno od Dvořáka, dojemná, nádherná a dokonalá..... ()
"Měsíčku na nebi hlubokém, světlo tvé daleko vidím, po světel bloudíš širokém, díváš se v příbytky lidí..." Árie o měsíčku je patrně nejznámější z celé této úžasné Dvořákovi opery. V tomto Kašlíkově hudebním filmu je tahle árie podána vskutku pěkně romantický. Hlavně se mi líbila ta její část, kdy kamera snímá současně odraz svitu měsíce a Rusalky na vodní hladině. V jiných scénách (s čarodějnicí a vodníkem) je film naopak docela temný. Tohle podání mě hodně nadchlo. Lepší než Weiglova verze z roku 1977. Hlavně pokud jde o synchronizaci zpěvu a obrazu. ()
Rusalka byla mojí první operou, kterou jsem viděl. Bylo to v Olomouckém divadle Oldřicha Stibora někdy koncem 50. let. Nechápal jsem, proč se pohádka nečte, ale zpívá. A už vůbec jsem nechápal, proč se totéž omílá pořád kolem dokola. Ale podařilo se mi alespoň polovině zpívaného textu rozumět a tudíž jsem spolehlivě pochopil děj. Také si pamatuji, že vodníkemm nebyl žádný opravdický vodník, ale jen nějaký podivně přioděný herec. Podobné to bylo s ježibabou. Ale i tak byla Rusalka velkým a moc poučným zážitkem. Vodníci nejsou, ježibaby také ne, ... a také jsem poznal, že žínka může znamenat i něco jiného než to, čím mě maminka mydlila ve vaně. Nelze se proto divit, že jsem se na další Rusalku – tentokrát filmovou hrnul do kina jako divý. Byl jsem spokojen. Vodník, i když to zase byl jen herec (Josef Hlinomaz; zpívaný Ondrejem Malachovským), byl aspoň ve vodě. A celé se to skutečně odehrávalo ve skutečné přírodě a ne jen v divadelních kulisách. S filmem jsem byl velmi spokojen. Od té doby jsem tento film neviděl 46 let. Až nyní, když ho dával CS Film. Jenže tentokrát jsem nebyl z filmu tak nadšený jako kdysi. Scény působily spíš temně než malebně. Kulisy levné a jednoduché... ale možná pro svou levnou výpravu mi fim kdysi umožnil, aby zapracovala moje dětská fantazie. Film jsem si ve své mysli a ve svých vzpomínkách přikrášlil natolik, aby patřil mezi ty, na které se rádo vzpomíná. Přes to, že film jistě není trhákem, je to hodnotný film, na který stojí za to, se podívat. ()
Krásná Rusalka. Romantická i temná, jak má být. Čarodějnice byla opravdu strašidelná, Rusalka doslova průsvitná, vodník močálovitý, skvělý hajný i kuchtík, lesní i vodní prostředí realistické. A to všechno, prosím, bez počítačových triků. I ten ohňostroj na svatbě byl pravý. Nádherný zážitek, škoda, že neviděno na velkém plátně. ()
Moje první setkání s operou proběhlo nad očekávání dobře. Krásná a překvapivě moderní hudba, hrůzu budící vodník a na svou dobu parádní výprava i kostýmy. Jen hajný mohl být trochu častěji na scéně, protože tomu jedinému bylo rozumět, což mě dost rozčilovalo....ale jak mi bylo řečeno, to je u opery normální. No, tím pádem se ze mě fanoušek tohohle žánru asi nestane, ale díky příjemně zkrácené stopáži jsem se pro tentokrát ani nestihla nudit. ()
Reklama