Režie:
Stephen GyllenhaalScénář:
Peter PrinceKamera:
Robert ElswitHudba:
Carter BurwellHrají:
Jeremy Irons, Sinéad Cusack, Lena Headey, Sean Maguire, David Morrissey, John Heard, Maggie Gyllenhaal, Ethan Hawke, Cara Buono, Pete Postlethwaite (více)Obsahy(1)
Příběh o postarším učiteli dějepisu, který se ve svých vyučovacích hodinách vyrovnává se svou tíživou minulostí. Vypráví žákům historii svého rodu i svou vlastní, vrací se s nimi do minulosti, aby jim tak dal pochopit dějinné souvislosti a sobě odpověděl na nezodpovězené otázky. (šubelinka)
Recenze (20)
Jeremy Irons, pilíř celého Waterladu hrál učitele Toma, posedlého svou minulostí bravurně, tak jako ostatně vždy. Jeho hodiny dějepisu se pomalu začínají vymykat běžným osnovám a před námi se otevírá příběh plný zoufalství a mnohavrstevné rodinné tragédie. Jak se vyrovnat s tím co prožil, jak to všechno souvisí s historií lidstva, jaká byla ta mladá, bezprostřední a křehká Mary, jeho velká láska, na kterou později také těžce dolehla ta neblahá minulost? A žáci, kteří byli zpočátku ve velkých rozpacích z Tomových cest do minulosti, včetně intimních detailů,(kde mě mimo jiné zaujalo souznění jedoucího vlaku a vášně která se v něm odehrála), byli nakonec vnímajícím posluchačem. V mnoha zajímavých retrospektivách se tak přede mnou odkrývala rodinná tajemství a vše vygradovalo do jedinečného konce. Byla to odpověď na otázku jednoho Tomova žáka, Priceho (výborný Ethan Hawke), že v životě může být víc než jen jeden konec všeho. Překrásná hudba už jen dotvářela můj velmi intenzivní zážitek z celého filmu i když zpočátku to tak nevypadalo. Díky za takové filmy. ()
Smekám před filmem, jehož děj by se dal shrnout do jednoho souvětí, a přesto vámi otřese a zanechá melancholickou chuť na jazyku. Nápoj je blankytně azurový a především zatraceně ledový. Míjení a ztráty, vyprávění příběhů smutných a ještě smutnějších. Voda je holt dobrým vodičem emocí, snad se v nich neutopíte. ()
Mám ráda tyhle Britské nezávislé projekty. Většinou je v tom mnohem víc opravdovosti a reality než ve filmech mainstreamových. Ovšem tady si nejsem jistá jestli trochu moc netlačili na pilu, a taky si mohli odpustit ty nahotiny. Filmaři zřejmě uznávají teorii že dokud ve filmu někdo neukáže alespoň zadek, není to umění. To je fakt trapas. Jinak je fajn že někdo poukazuje i na lidi ne neustále v tom čistém, sympatickém a hollywoodském slova smyslu, ale ukazuje i lidi zlé, špinavé, smutné, zničené, opravdové. Knihu jsem nečetla, ale jako film se mi to docela líbilo. Jeremy Irons je herec jak se patří, a ostatní mi přišli taky dost dobří. Trochu moc z toho na můj vkus trčelo to, jak se to snažilo být melancholické a nezávislé. Nakonec ale, nějaký dojem to ve mě zanechalo. Takže to vidím na silnější průměr. ()
Vodní zemi jsem viděla poměrně dávno, ale jasně si vzpomínám na její devastační účinky. Film o míjení tak absurdním a bezvýchodném, že většina Kafkových děl je proti němu procházkou slunnou krajinou. Společně s Remains of The Day a Kuřetem melancholikem patří do triumvirátu filmů, jež mnou skutečně otřásly. Původně jsem nechtěla hvězdičkovat (Waterland je až příliš opravdový), ale nakonec dávám plný počet. ()
Vyprávění Jeremyho Ironse, v roli učitele dějepisu, je tak skvělé a strhující, že přebije i několik málo hluchých míst, které se tu a tam přece jenom vyskytnou. Začne to jednou hodinou dějepisu a skončí to pečlivou rekonstrukcí svého osobního příběhu, které určitě chytne za srdce. Mě teda určitě. Je pravda, že ze začátku jsem tomuhle filmu moc nevěřil, ale na konci jsem musel i já uznat jeho vysoké kvality, které jsou prostě neoddiskutovatelné. Lepší čtyři. ()
Galerie (8)
Zajímavosti (1)
- Ve filmu si zahrála dcera režiséra Stephena Gyllenhaala, Maggie Gyllenhaal (Maggie Ruth). (Duoscop)
Reklama