Režie:
Evžen SokolovskýScénář:
Jaroslav DietlKamera:
Eduard LandischHudba:
Otmar MáchaHrají:
Jaroslav Moučka, Jiřina Švorcová, Petr Svojtka, Jarmila Švehlová, Renáta Doleželová, Josef Bláha, Jiří Štěpnička, Martin Růžek, Alois Švehlík, Josef Bek (více)Epizody(13)
Obsahy(1)
Hrdinou třináctidílného seriálu je okresní tajemník KSČ v Brodu Josef Pláteník. Působí v silně průmyslovém a bouřlivě se rozvíjejícím se kraji.Každý jeho den je plný událostí, které je nutno řešit. Pláteník je člověk, který cítí svou odpovědnost za přítomnost i budoucnost naší země. (woody)
Recenze (227)
Krásný seriál o ideálech slušné ludské společnosti ()
Zaplaťpánbůh se o soudruhu Moučkovi, Prachařovi, Rážovi, Bláhovi a i o soudružce Švorcové dá říci, že jsou dobří komunisté. ()
Při každém sledování tohoto seriálu na něm najdu něco, čeho jsem si dříve nevšiml. Od malička jsem měl třeba pocit, jaké je to velké zvíře, ten soudruh Pláteník. Ty oficiality, osobní šofér, sídlo okresního výboru KSČ, spousta lidí v něm, každý visí soudruhu Pláteníkovi na rtech... Prostě skoro jako kdyby byl generálním tajemníkem Ústředního výboru Komunistické strany Československa. Přitom se jednalo o tuctového okresního čičmundu. Ovšem čičmundu (s výjimkou několika padouchů) oblíbeného, v němž spoluobčané viděli něco jako šerifa, který může rozhodnout o jakémkoli problému - od ředkviček v krámu až po emotivní rozvod nešťastné dámy. A když je potřeba, postaví do latě šéfa policie i prokurátora. Vedoucí úloha KSČ v praxi. Jaroslav Dietl se ale skutečně pokusil i lokální komunistické špičky vylíčit jako lidi s různými vlastnostmi a motivy. Najdeme mezi nimi prospěcháře, lenochy, intrikány..., takže se vůbec nedivím, že mělo dílko při schvalování problémy. Zvláštní pochvalu pak udílím Otmaru Máchovi za hudbu. Kdo se nechce zatěžovat náročným údělem soudruha vedoucího tajemníka, může zavřít oči a v úvodu, průběhu dílu i závěru poslouchat tóny, které jako by vypadly z velkorozpočtového hollywoodského westernu. P.S.: Není radno se na Sokolovského opus dívat jako na klasický příběh. Spíš jako na studijní materiál či - s trochou fantazie - jako na nezamýšlenou parodii. Ostatně soudím, že se ve spoustě situací a při spoustě dialogů museli dobře bavit i samotní herci, ať už s rudou knížkou v kapse, nebo bez. ()
Dá se to šmahem odsoudit, ale i kriticky posoudit. Dietlův příběh, Máchova hudba a naprosto přesvědčivý herecký výkon Jaroslava Moučky a krásná Renátka. Tohle bohatě stačí strčit do kapsy současné jihoamerické telenovely apod. hrůzy. Zlatej Dietl! Ovšem některá patetická vyřvávání poplatná režimu odpovídají spíš padesátkám než osmdesátkám a působí směšně. Nejstrašnější postava je panský kočí - neurotický buran-řidič herce Bláhy. To je fakt element! Pozitivní je, že scénárista si překvapivě dost “dovoluje” soudruhy kritizovat, což bylo zřejmě umožněno vlivem počínajících změn v SSSR s pozdějším nástupem Gorbačova. Takže objektivně bych tento seriál až tak nezatracoval. ()
gradace starého vůči novému je tak lidský, že kdo v tom nežil nepochopí..... Jako já nechápu nové filmy, chápu že někteří nechápou to co nezažili.... ()
I poté, co přefiltrujeme všechnu rudou barvu a zbavíme to všeho, co dělá soudruha soudruhem, přesto zbyde tak neuvěřitelná slátanina nesmyslů a nelogických a nepravděpodobných situací a ukázkových příkladů toho, jak se lidé (nejen) v té době nechovali, že ten odpad je zdaleka nevyjadřující to, co si tahle blbost zaslouží. ()
Seriál jsem podprahově vnímal v 80. letech jako dítě, protože to běželo v neděli jako kulisa. Až nyní jsem se na to z vědeckých důvodů podíval, a nestačím se divit: Kdyby Dietl vyprávěl pro jiný kontext, mohl by soudruh Pláteník se svými pastoračními schopnostmi, se svou empatií, ochotou naslouchat, se svou poslušností kolektivní moudrosti strany, se svou ochotou držet se pravdy, i když kvůli tomu když ne trpí, ale zakouší nepřízeň nadřízených a kolegů, být buď římsko-katolický biskup (ostatně letmá zmínka o analogii mezi KSČ a církví v seriálu skutečně zanzní), nebo kněz, ale třeba i psychoterapeut nebo kouč. Ale i role moudrého prezidenta, otce národa, by mu slušela! Vskutku pohádková postava, pohádkový normalizační svět. ()
Reklama