Režie:
Benedek FliegaufScénář:
Benedek FliegaufKamera:
Zoltán LovasiHrají:
Rita Braun, Barbara Csonka, László Cziffer, Gábor Dióssy, Bálint Kenyeres, Edit Lipcsei, Péter Mátyássy, Katalin Mészáros, Péter Pfenig, Lajos Szakács (více)Obsahy(1)
Snímek je věnovaný předčasně zemřelému režisérovi Györgyi Fehérovi, jehož poslední snímek Vášeň je také na programu letošního Febiofestu. Sledujeme dlouhé monologické a dialogické pasáže, které jsou vytrženy z nějakého smysluplnějšího celku. Většinou dvojice, maximálně trojice rozprávějí tak, že je zjevné, že jejich partneři jim zcela nerozumí, nerozumí samy sobě a podobně jim nerozumí ani divák. Kamera je zaznamenává z těsné blízkosti, jako by sama byla přítomná na scéně. Přesto její dokumentaristické postupy často nesledují logiku dramatického napětí, kamera zaujímá přes svoji prostorovou blízkost psychologickou distanci. Film originální kombinací těchto prostředků přesvědčivě navozuje pocity všudypřítomného odcizení a vykořeněnosti. (FebioFest) (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
Depresivní art jak sviňa. Nicméně jsem neviděl sebemenší problém, ponořit se do bizarní sociální mozaiky ve formě velmi originálně nasnímaných a odvyprávěných povídek. Divák je pokaždé vtažen do vrcholu konverzace či situace, na zorientování má jen pár minut, neb se pokaždé blíží nekompromisně drsné vyústění myšlenky či příběhu. Film o vnímání okolí...lidí. Mít tak možnost, nahlédnout do houštiny jejich duší, k pochopení lidských osudů by již nebylo nutné druhého pohledu, nicméně vědět o lidech to, co často nechtějí vědět ani oni sami, by muselo nutně vést k šílenství. Zdá se, že žijeme v jakési neřešitelné morální rovnici a přesto se s úsměvem a rádi dále přežíráme...fyzicky, emočně i duševně. ()
"Tak a teď uvidíte něco FAKT divnýho!" Ne že bych měla něco proti divným filmům, ale tohle příliš tlačilo na pilu. Chybělo mi tam víc nadsázky, která byla třeba v příběhu debaty nad tajemným objektem zakoupeným na internetu. Spíš než na Dumonta (jehož filmy na mě útočí mnohem zákeřnějšími způsoby než Houština) a Tarra jsem si vzpomněla na Pálfiho, zejména na jeho Nejsem tvůj přítel. (Po opakovaném shlédnutí na 38. LFŠ ještě musím okomentovat percepční nepříjemnost způsobenou kmitáním pohledu mezi titulky - ve filmu se mluví úplně pořád - a těmi obrovskými tvářemi na plátně.) ()
Zaujímavý a isto prínosný filmový experiment, ktorý ale trpí syndrómom poviedkových filmov. Môžeme snímať ksichy v akýchkoľvek veľkých detailoch, stále však pri konečnom účtovaní divák bude radiť historky medzi tie lepšie a tie horšie a tá forma v ňom až tak neutkvie. Teda aspoň vo mne. No a byť tam o jednu dialógovú sekvenciu naviac, asi by som už zaspal. Vedie chlapík snažiaci sa odniesť nejaké pornočasopisy mŕtvemu kamarátovi, pričom cestou z bytu douráža manželku a je veľmi vtipný. Občas zaznejú vtipnejšie vety aj pri iných protagonistoch a keď to zhrniem, tak čím vtipnejšia epizóda, tým lepšia. Ale tu pôjde najmä o vec vkusu, psychoanalytici zase budú onanovať nad rozprávaním dievčiny o snoch s babkou a snovým pchaním niečoho do niečoho v jej tele...vypisovať to pre istotu nebudem. Takže ak by som mal pred sebou zostrihanú maximálne hodinku z toho najlepšieho z Húštiny, možno by som navýšil aj na plný počet. ()
Snímek Houština je vizuálně dráždivou mozaikou povídkových dialogů nebo často spíše monologů postav, jejichž vnitřní svět se nějakým způsobem vymyká běžnému normálu. Celek vnímám jako dramatickou studii o lidském odcizení a neschopnosti naslouchat si v tom každodenním mumraji kolem nás. Upoutala mě nápaditá práce s kamerou, která působí místy až hypnoticky. Líbil se mi i zdánlivě ledabyle a přitom mistrně vypointovaný závěr. ()
Fliegauf ve filmu využije jakýsi zoom. Napřed zabírá zalidněné a chaotické nádraží, poté zaostřuje na příběhy jednotlivých lidí a nakonec se zase vrací k vzdálenějšímu pohledu. Režisér tak naznačuje, že ve středu jeho zájmu bude obyčejný člověk a jeho život bez dějových příměsí. Pro Fliegaufa ostatně film není děj, ale chápeho především jako audiovisuální dílo, soustředí se na estetickou stránku každé scény, která umocňuje samotné dění. Rád také mění časový rozměr. Diváka tak přenáší do jinak plynoucí skutečnosti, které ovšem podstatou zůstává v tomto světě. ()
Galerie (6)
Photo © Inforg Stúdió
![Houština - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/046/158046600_f6f38f.jpg)
Reklama