Režie:
Christoffer BoeKamera:
Manuel Alberto ClaroHrají:
Nikolaj Lie Kaas, Maria Bonnevie, Krister Henriksson, Ida Dwinger, Line Poulsen, Nicolas Bro, David Dencik, Helle Fagralid, Jens Blegaa, Peter Steen (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Jak je řečeno v úvodu filmu: Celé je to film, celé je to konstrukce, ale přesto to bolí. Christoffer Boe, jeden z představitelů post-Trierovské generace hnutí Dogma, ve svém celovečerním debutu REKONSTRUKCE zcela převrací tradiční schéma love story. Používá komplikovaný způsob vyprávění, od první chvíle záměrně přiznává vykonstruovanost celého příběhu plného surreálných situací, z odstupu sleduje život svých postav: fotografa Alexe a krásné Aimee, kteří se náhodou potkávají v nočním labyrintu Kodaně. Snímek získal na letošním festivalu v Cannes Zlatou kameru za nejlepší celovečerní debut a cenu Mladé poroty za nejlepší hraný film. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (49)
Zajímavé drama, ve kterém čtyři hlavní postavy hledají lásku. Jenže je to celé záhada, protože hlavní postavy jsou možná jen tři a lásku hledají nejspíš jen dva. V úvodu filmu zazní pro diváka důležitá věta, ale stejně je v tom guláš a každý si to vyloží po svém. Tyhle filmy bud' naserou, nebo baví. ()
Když si před půlstoletím režiséři opravdu už nevěděli rady s dalším filmem, natočili takový, který znázornil proces jeho vzniku: tedy jeho příběh nahradili příběhem vlastním… Ty nové tuto bezradnost, neschopnost vyprávět silný příběh, nahrazují alibisticky úkrokem ke hře se strukturou, s víceznačností apod. Nežli se konečně Rekonstrukce zauzlila a začala cosi souvisle vyprávět, připadala mi jen jako školní cvičení, tu kamerové, tu herecké... Jakmile se ale – asi po půlhodině – začalo něco dít, a z víceznačných scén, z nichž si jistě každý může složit rekonstrukci svou, se začalo rodit opravdové drama. Snad by krátkometrážní formát lépe naplnil celou tu snahu, která ovšem jistě nebyla marná, když sklidila nějaké ty medaile. PS: Je naivní si myslet, že variantnost scén, hra se hrou, hra s předstíráním a divadelností a desítky jiných podobných rétorických figur podmiňují vznik významově či vypravěčsky otevřeného díla. Každé umělecké, tedy i filmové, dílo je takové ze své podstaty; a záleží jen na schopnosti diváka, střídat perspektivy – svým vlastním vnímáním, otevírat náznaky, převracet nabízené smysly. Rekonstrukce je v tomto smyslu laciná; ale nepopírám, že i tak může přitáhnout. ()
Začátek mě pěkně namlsal, super režijní vychytávečky, zajímavý narativní styl, který sliboval mnohem víc, než nakonec ukázal. Kdyby se film držel schématu a-lá Lynch, kdyby zůstal věren počáteční premise a lehce ji rozvíjel, ale neosvětloval, možná bych mu nevyčetla řadu nelogických děr. Každopádně však Rekonstrukce zůstává zajímavým a lehce nadprůměrným počinem, který potěší už jen tím, že je dánský a lehce zamrzí, že není tak úplně dotažený. 70%. ()
Presne, ako ten chlapík s tou cigou na začiatku filmu, ked' sa s ňou hrá a kúzli, miesto toho, aby si ju jednoducho strčil do papule a vyhulil, tak i tento film sa zasiera zbytočnými hovadinami okolo! V druhej polovici to bolo aj zaujímavé, ked' tam pobehoval a nikto nevedel, kto je a ani on nevedel kde je... Taká lynchovina! Potom sa mi to tam už miešalo a z toho ich neustáleho stretávania sa, obchádzania sa atd'... atd'... som ich už chcel všetkých akurát tak nakopať do riti! ()
Tak toto vôbec nepovažujem za film, ale priam za urážku. Áno, beriem to osobne ako urážku mňa v úlohe diváka. Nič ľahšie, ako hrať sa s divákom na to, kto je chytrejší, keď sa od začiatku hrá s falošnými kartami. A ešte to vydávať za umenie. Nemám najmenšie obavy z toho, že nejaký snob bude zhrozene híkať nad tým, ako som nepochopil, ako nedokážem oceniť a podobne. Ja som presa ocenil tých niekoľko zábleskov, ktoré ma oslovili a po sčítaní to hodilo akurát tú jednu hviezdičku. V Jáchymovi Smoljak prikazuje : "Zuby nebrat!" Ja to varovanie budem odteraz modifikovať na Christoffera Boa nebrať. ()
Reklama