Režie:
Jacques RivetteScénář:
Christine LaurentKamera:
William LubtchanskyHrají:
Emmanuelle Béart, Jerzy Radziwiłowicz, Anne Brochet, Nicole Garcia, Olivier Cruveiller, Mathias JungObsahy(1)
Osamělý Julien Müller vyhlíží zcela obyčejně, podobně jako jeho poloprázdný dům s hodinářskou dílnou. Posléze však začneme jeho profesi vnímat symbolicky, ani ne tak kvůli záhadným obchodněvyděračským vztahům s démonickou "madame", ale kvůli jeho poutům k tajemné Marii. Před rokem se zdálo, že se osudově setkali, jenže Marie pak beze stopy zmizela a teď se stejně nevysvětlitelně opět vynořila. Začnou spolu žít a Marie střídá chvíle oddané lásky a vášně s odtažitostí a mrazivou zmrtvělostí, jako by přicházela ze světa, kde čas nemá žádnou váhu a s ním nic, co je na něm budováno a co se v něm rozprostírá A Julien, zvyklý vše odměřovat tikotem hodin, stojí zcela bezmocně před odhalovaným tajemstvím Zvláštního napětí je ve filmu dosahováno tím, že všední prostředí se před našima očima proměňuje v mámivé labyrinty, jež obsahují magické předměty a směrem k postavám vysílají sotva zachytitelné signály. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (29)
Hodinár s rukami mäsiara a tajuplná kráska. Madame x v roli "spojovateľa". Kto prejde na koho stranu???... Emanuelle Beart je na zjedenie... ()
je mi líto, ale krom toho, že umí točit dlouhé scény a podpásově klamat diváka, toho režisér moc nepředvedl... ()
Kouzlo nevysloveného z tohoto filmu činí nesmírně zajímavé dílo, které nepochybně stojí za to shlédnout znovu. I kdyby jen proto, aby si člověk utřídil v hlavě to, co viděl. Poměrně rychle mi film začal připomínat Poslední tango v Paříži - obdobná povrchní známost s nesmírnou a nepochopitelnou hloubkou, dosti odvážné sexuální scény a při nich popisované erotické fantazie. Příběh... je ale mnohem romantičtější a méně existenciální než Tango, podstata vztahu hlavních postav je láska, nikoli tělesná přitažlivost. To jako by chtěl Julien potvrdit závěrečným prohlášením: "ale vy nejste vůbec můj typ." Způsob, jakým si Rivette zahrává s očekáváním tragického konce, aby vyvrcholil decentním a dobrým koncem, považuju za skvostný. Až to shlédnu podruhé, možná přidám i tu poslední hvězdu, pořád mi to totiž leží v hlavě :-) ()
140 minut jsem se díval a pak jsem šel spát. Ráno mi těch 140 minut chybělo (co se týče spánku) a já jsem si uvědomil, že by bylo lepší jít spát rovnou. Byl by to rozhodně líp ztrávený čas. ()
Opravdu zajímavý divnofilmek. Nemůžu říci, že se mi extrémně líbil, ale spíše extrémně zaujal svojí podivností a nedefinovatelným něčím. Až nebudu mít co dělat, začnu se asi hrabat v hodinách a možná panenkách... Je fakt, že na druhý pokuk musí tento film jistě značně ztrácet. (E. B. by si měla dávat bacha, aby ji R.P. doma nebičoval kopřivami, né v rámci sexuálního chtíče, ale aby z ní omlátil H&M prádlo.) ()
Jeden z těch filmů, který reprezentuje kategorii umění pro umění. Spousta odkazů, metafor, náznaků, které ale vyznívají chladně a nemůžou zaujmout. ()
Marie je prchavě neuchopitelná chiméra a přece živočišná a vášnivě fyzická , a Julien, zpočátku není sympatický, později je možno mu nadržovat. Čas je kovově chladný, láska tak běžná, hodiny světa a zákruty života jsou nevysvětlitelné. „Láska je někdy ironická, někdy má chodidla poraněná, krvácejí…má poškrábaná ňadra …“ zní poezie ve filmu. Co je realitou a co snem? Hudba ve filmu nezní, tikot času v opravovaných hodinách zvuky hudby nahradí. Příběh pátrá po tom, kolik nám je přisouzeno vztahů a kolik nutnosti je třeba...k oživení nás samých. Dlouhý filmový opus, který nelze příliš racionálně chápat. Linie vyprávění skáče v čase dopředu i vzad. , jakoby tvůrce ohledával hranice lidského vnímání a pokoušel se je překračovat. Meditativní milostná báseň francouzského klasika. ()
Zvláštní příběh lásky mezi životem a Tím co je po smrti,zajímavé téma ke zfilmování,ještě dlouho po schlédnutí vás to donutí dumat a dumat... ()
Reklama