Režie:
Eric RohmerScénář:
Eric RohmerKamera:
Diane BaratierHrají:
Serge Renko, Cyrielle Clair, Amanda Langlet, Dimitrij Rafalský, Emmanuel Salinger, Nicolas Leclère, Grigori Manoukov, Laurent Le Doyen, Vladimir Léon (více)Obsahy(1)
Francie, 1936 - 1937. Lidová fronta vyhraje volby, začne španělská občanská válka, Hitler a Stalin začnou s manipulací a špionáží. Brilantní Fjodor Voronin, který se stal generálem ve dvaceti, je zástupcem v Bílé ruské vojenské unii, aby nahradil stárnoucího generále Dobrinského. Fjodorova řecká manželka Arsinoe maluje a drží se mimo politiky. Když se zhorší její zdravotní stav, pozorný Fjodor musí řešit její péči - na pozadí šachové partie, v níž proti sobě stojí láska k vlasti a láska k Arsinoe, ideologie, machinace moci ve věcech života a smrti. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (4)
Zlatý Medvěd - výběr ()
Politická ľúbostná dráma odohrávajúca sa v Paríži okolo roku 1936. Rohmer vytvoril zvláštny film, kde dominujú dialógy a hovorené slovo, komentujúce aktuálne politické dianie (občianska vojna v Španielsku, nastupujúci fašizmus, situácia v Rusku, Francúzsku), ale príbeh samotný v podstate absentuje. Napriek spomenutému neustálemu politizovaniu (spolu s vloženými archívnymi zábermi) je zaujímavé, že hlavný dôraz je položený na manželský vzťah ruského emigranta - bielogvardejského generála a jeho gréckej ženy. Politika ju veľmi nezaujíma, maľuje obrazy a vedie priateľské rozhovory s komunisticky naladenými susedmi. Manžel je tajný agent, nevypočitateľný, pracujúci pre rôzne záujmy, rozohrávajúci také hry, o akých nemá zdania nielen jeho žena ale už vôbec bežný divák. Spomenutá netradičnosť scenára bola istým pozitívom, no zahltenie slovom a bezdejová statickosť ma v tomto prípade polouspávali. Zaujímavá Romerovská analýza vzťahov (Moje noci s Maud, Letný príbeh) sa tentoraz nekonala. Niečo tam prítomné bolo, ale mám pocit, že režisér to zašifroval ešte rafinovanejšie ako trojité agentstvo ruského generála. ()
Přes komorní pojetí příliš chladné. Čekal jsem, že zkušenost exilu, bezdomoví vyvstane hlouběji a pronikne důsledněji osobnosti jednotlivých postav, ale zůstalo jen u stroze odvyprávěné historie, která do těch osobních dějin důvěrněji nenahlédla. Zvolal bych se Sartrem: „Báječná autentičnosti, kde jsi? Pokud ji člověk má, všechno je prosté – a trochu přiblblé –, když se mu jí ale nedostává, je to galerie zrcadel, člověk se sám klame, neustále si něco nalhává.“ ()
Název filmu je ironický: hrdina si zakládá na svém intelektu a analytických schopnostech a v monologu ženě řekne, že by mohl být i trojitým agentem. Pravda je ovšem jiná...Obraz noblesní společnosti s krásnou francouzštinou. ()
Reklama