Režie:
Jaroslav DudekScénář:
Jaroslav DietlKamera:
Alois NožičkaHudba:
Zdeněk PololáníkHrají:
Luděk Munzar, Eva Jakoubková, Jaroslav Moučka, Slávka Hozová, Radovan Lukavský, Jana Štěpánková, Petr Kostka, Jana Preissová, Jiří Krampol (více)VOD (1)
Epizody(13)
-
Vandrovník (E01)
-
Huťmistr (E02)
-
Návrat (E03)
-
V novém domě (E04)
-
Krize (E05)
-
Stěhování (E06)
-
Skrýš (E07)
-
Jaro (E08)
-
Voda (E09)
-
Krahulíkova vila (E10)
-
Ochranná značka (E11)
-
Nedělní směna (E12)
-
Jubileum (E13)
Obsahy(1)
V roku 1899 odkiaľsi z Kašperských hôr prichádza do albrechtickej huty slobodný mládenec Jakub Cirkl (Luděk Munzar) a dostane prácu pri sklárskej peci. Majster ihneď spozná, že získal nesmierne zručného a šikovného sklára, ktorý dokáže vyfúkať krásne a dobre predajné sklo. Jakub je tvrdohlavý a s nikým sa nechce deliť o tajomstvá svojho výnimočného umenia. Chce ich odovzdať len svojim potomkom. A tých bude mať veru neúrekom... Jakub sa dostáva do sporu s rodinu hutného majstra, situáciu mu pomôže zvládnuť sused Florián. Vianočné sviatky strávi Jakub uprostred veľkej rodiny hutníkov a s milovanou Terezkou. Oslavy príchodu nového roku v hostinci U pošty sa vydaria a nepokazí ich ani Jakubovo oznámenie budúcemu svokrovi, že bude deduškom. trinástich častiach ohromujúcej rodinnej ságy spoznáme pohnuté osudy veľkého množstva postáv a postavičiek mnohočlennej robotníckej dynastie. Členovia širokej rodiny sklárskeho majstra Jakuba podstupujú nespočetné skúšky osudu a previerky svojich charakterov, ktoré im prinášajú valiace sa dejiny a nezvratné historické udalosti - Prvá svetová vojna, prvá republika, Druhá svetová vojna, znárodnenie, vyvlastňovanie a päťdesiate roky. Budeme sledovať osudy rodín detí Jakuba Cirkla. Jeho synovia sú - Jakub (Petr Kostka), Josef (Jiří Krampol), Vojta (Jaromír Hanzlík), Antonín (Svatopluk Skopal), dcéry Terezka (Jana Preissová), Vilemínka (Daniela Kolářová) a Anna (Marta Vančurová). Autor Jaroslav Dietl rozpráva jednoducho ale s veľkým citovým nábojom príbehy ľudí, ktorí hľadajú, zápasia aj pochybujú, no predovšetkým sa aktívne podieľajú na celospoločenskom dianí. Trinásťdielna rodinná sága sa končí po oslavách stého výročia založenia albrechtickej huty, kedy otec Jakub, zakladateľ rodu slávnych sklárskych majstrov, zomiera pri sklárskej peci, kde sám kedysi začínal. Podobne, ako seriály Nejmladší z rodu Hamrů (1975), Povstalecká história (1984), Gottwald (1986) a Rodáci (1988), aj seriál Synové a dcery Jakuba skláře (1986) vznikol na politickú objednávku. Jeho úlohou bolo opísať novodobú históriu Československa ako dejinný zápas robotníckej triedy o novú socialistickú spoločnosť či historický zápas našich národov za národné a sociálne oslobodenie. Skúsený autor Jaroslav Dietl v ňom však politiku často zamietol pod koberec a napísal krásnu rodinnú ságu plnú človečiny, hoci neúprosná dobová cenzúra mnohé jeho motívy, scény či dialógy úplne vyškrtla, zosekala alebo aspoň výrazne skrátila. V seriáli uvidíme celú plejádu českých hercov, z ktorých mnohí v seriáloch účinkovali len celkom výnimočne (Daniela Kolářová) a niektorí herci práve v tomto seriáli podali výkony, ktoré sú v celej ich kariére ako jediné hodné povšimnutia (Jiří Krampol). Seriál nakrúcali v mestečku Tasice (neďaleko Ledeče nad Sázavou), kde v roku 1796 založili jednu z najstarších sklární v strednej Európe. Časom tu vznikol sklársky skanzen, obľúbený cieľ návštev českých i zahraničných turistov, kde si sami môžu vyfúknuť sklený výrobok. Dnes sklárska huta nesie meno Jakub, podľa krstného mena ústrednej postavy seriálu Synové a dcera Jakuba skláře, ktorý tu nakrúcali v roku 1985. Od roku 1990 ju ministerstvo kultúry ČR zaradilo medzi kultúrne pamiatky. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (117)
CS komunisticke serialy v sobe maji en bloc hodne absurdnich veci, kdyz pominu tu hlavni ideologickou linku, ale jedna z nejvetsich je to, jaky duraz davaji na to, aby vytvorili dojem kontinuity generaci, ktera si mezi sebou predava revolucni pochoden - no a pak to vzdycky obsadi podobne jako klan Jakuba Zhare, kde ma Munzar zastat ty generace sam asi 4, podle poctu potomstva a pribuznych linii, ktere ztvarnuji postupne lide, kteri jsou k sobe vekove jak Pat a Patachon a jen se jim namatkou prodluzuji fousy a belaji paruky. A pritom si soudruzi mohli vybirat z celeho soucasneho hereckeho katalogu, kde by jim prakticky nikdo nemohl ucast odmitnout (cest vyjimkam). Kazdopadne jinak je tohle veledilo hrozna nuda, srovnatelna tak max se Stribrnou pilou... ()
Klasický Dietl, dobře rozvitý příběh, docela dobře ukazuje složitou dobu 20. stol. a hlavně lidské charaktery. Nejvíc komické bylo uvěřit panu Munzarovi jeho mládežnické začátky v seriálu, ale ono je těžké natočit tak obsáhlé období jednoho života. ()
Dobrý Dietlův seriál, jaké už dnes nikdo neumí natočit. Prvních pár dílů je vinikajích, ale ke konci to už začíná spadat do průměru. Mluvím o těch dílech, kde se dostávají k moci komunisti. Kdyby děj seriálu skončil s druhou světovou válkou, bylo by to za pět hvězdiček. Děj po roce 1945 na mě výrazně znechutil. To není vina Dietla, ale vzrůstající moc komoušů, kteří do všeho začínají lézt, znárodňovat... Původně nádherný nostalgicky laděný příběh o prostém životě na sklářské huti se zvrhne skoro až do komunistické propagandy, a to si tak krásný seriál nezasloužil. ()
pět hvězdiček za odvahu...snažit se ukázat říct pravdu i v totalitě a životní výkon pana Krampola ()
Naprosto nekriticky dávám tomuto velkolepému a fenomenálnímu seriálu 4 hvězdičky, poněvadž a protože je to jediné dílo, kde jsem osobně dostal svoji první a zároveň poslední hereckou příležitost (dětské křoví ve dvou dílech). ()
Seriál, který určitě patří do TOP10 ČSSR. Propracovaná dějová linie, vynikající herecké výkony (tady vypíchnu Jiřího Krampola) a kupodivu slušně snesitelná ideologie. Viděl jsem několikrát a jsem rád za vydání na DVD. 90% ()
Televizní seriál Jaroslava Dietla zobrazuje osudy sklářského rodu Jakuba Cirkla mezi roky 1899-1957.V životních příbězích mnohačlenné rodinné dynastie se podařilo jedinečně vystihnout dobové reálie i charaktery jednotlivých postav,,,Závěrem : hodnotím zlatým středem *** ()
Tento seriál bych rozhodně nezatracoval přesto, že i zde je přeceňována úloha KSČ v boji za lepší zítřky.Můžeme zde vidět názorně dějiný vývoj od Rakouska-Uherska,1.republiku,protektorát Čechy a Morava až po socialistické Československo.Dietlův rukopis je zde patrný a jeho dějové zápletky jsou zajímavé. ()
Seriál se mi opravdu moc líbil, všechny postavy krásně napsané. Jejich "stárnutí" vypadá velmi uvěřitelně a je možno vidět i určitý posun v životní filozofii přicházející s léty a zkušenostmi. Ačkoli jsem slyšel, že má jít o "bolševickou propagandu", rozhodně si to nemyslím. Ti "zlí vykořisťovatelé" nejsou všichni tak špatní (např. starý majitel sklárny v prvních dvou dílech), všichni Němci nejsou nelidské bestie a hlavně, nikoli všichni komunisté jsou "rudými polobohy". S nejpalčivějšími otázkami našich novodobých dějin se seriál potýká se ctí. Rozhodně stojí za shlédnutí. ()
Tak jsem včera večer koukala na první díl a zjistila jsem že se moc těším. Jen mi přišlo trochu přitažené za vlasy jak 52 letý Luděk Munzar křepčí coby mladý (kolem 20) rozšafný Jakub Cirkl. To se tvůrcům moc nepovedlo. Klidně ho mohli hrát herci 2. Jinak už aby byl další díl. Agitace tam je, ale v té době to jinak nešlo. Náhodou je to super seriál. ()
Když jsem seriál viděla poprvé, trochu jsem se styděla, že je mi nejsympatičtější komunista Toník, který si troufl na Haničince, hlavně aby byla spravedlnost... Byl to ale účel a nedílná součást propagandy, která se v seriálu objevovala. Na druhou stranu, v seriálu je vidět i to, jak se chudák Brzobohatý dostal za katr kvůli tomu hajzlovi, který jim zničil celou rodinu (snad jen té Vilmě dal pokoj, tak měla s mužem a tchyní radosti dost). Taky občas divák propadá pocitům soucitu (Nanynce umře borec, Toník natáhne brka, ostatní kromě Pepy a Vojty se blbě ožení/vdají). Když se to uchopí jako celé dílo, je to krásná sága o duševně krásných lidech s méně či více krásnými životními osudy. Člověk se těší na další díl a jednotlivé příběhy prožívá spolu s hrdiny. (Jo a Krampol je pan herec.) ()
Seriál z pohraničního města Albrechtice, na kterém je krásně ukázán osud českého národa v průběhu 1. poloviny 20. století. Světová válka, první republika, druhá světová válka a nástup komunismu... Na to, že to je seriál z roku 1985, překvapí, že éra po roce 1948 měla i své stinné stránky v podobě kariéristů, kteří se dostali k moci... Velký herecký výkon Luďka Munzara, který si zahrál postavu od mladíka až po umírajícího starce. Za mě 4 hvězdy.| ()
Představte si na chvíli, jak by tenhle seriál byl krásný,, kdyby byl natočený třeba o deset let později. Takhle je tam pro mě pořád cítit ta odporná bolševická pachuť. Ve svý podstatě je to krásnej seriál mapující učité dějinné období z pohledu vesnických sklářů, ale ten bolševismus tak chtě-nechtě je cítit, to je prostě daný dobou. Ty rudý prasata to musely nenásilnou formou, někdy až nenápadnou, cpát prostě všude. Na jedný straně rodinná sága o sklářích, na druhý odporná bolševická agitka, který jsou daleko nejhorší ze všeho, co se ve filmovém světě vyskytuje. Dávám tři hvězdy. Spíš dvě a půl. Dal bych pět, nebejt tý rudý propagandy. Škoda. ()
Ten TV umakart , ten to sráží, bohužel, ale L.Munzar šlape v prvních dílech do koní, pak už je to cca politická agitka. Dávám 4 za výborné herecké výkony a za super scénář. Takových seriálů bylo v Česku jen pár. ()
Přelomový seriál v roce spatakiády 85, ptáte se v čem přelomový ? Odpověď je nasnadě, Perestrojka byla v plném proudu a to se projevilo i v ideologickém postoji scénáře pana Dietla kde krásně umělecky vypíchl pokrytectví, prospěchářství a poctivý fortel pánů mistrů dělníků za zdravého selského rozumu C a K Mocnářství jeho apoštoského veličenstva Františka Josefa 1. Nezvyklá proměna morálního obsahu v socialistické telvizní tvorbě. Seriál skládá poklonu poctivé práci našich prapradědů v CaK Rakousku-Uhersku a její úpadek v 50 tých letech ČSSR , převlekáčích kabátů v podání dábelského Haničince, živnostníkům kteří provozovali svoje živobytí s láskou viz. hospodský a hoteliér Krampol. Ano soudruzi chtěli poukazovat na lidské vlastnosti ale to bylo již po roce 1968 jen labutí píseň, přesto nám zůstal skvělý seriál pana Dietla na který se můžem dívat i po letech. ()
Proti normalizačním seriálům vysazený nejsem, dokonce i u Okresu na severu jsem se skvěle bavil, ale sklář Jakub mi nějak nesedl, přestože Luďka Munzara, Jaroslava Dudka i Jaroslava Dietla jsem měl vždy v hluboké úctě. Možná mne už jako dítě odradila hutná atmosféra, možná mám alergii na rodinné ságy, nevím. ()
paradoxem tohoto seriálu je, že byť má být komunistickou agitkou, jen ukazuje, že komunisti byli jsou a budou kolaborantské svině ()
Reklama