Režie:
Vladimír ČechScénář:
Vladimír ČechKamera:
Václav HanušHudba:
Dalibor C. VačkářHrají:
Vlasta Fialová, Robert Vrchota, Jana Dítětová, Jaroslav Vojta, Marie Brožová, Antonín Rýdl, Jan Pivec, Josef Kemr, Marie Rýdlová, Josef Vošalík, Gustav Hilmar (více)Obsahy(1)
Krásná dcera obecního pastýře Bára se líbí všem mládencům z vesnice. Proto si o ní pověrčivé tetky vyprávějí, že se narodila jako dítě polednice. Dívka má jen několik málo přátel: farářovu schovanku Elišku a samotného faráře, který se jí pokaždé zastane. Panský správce Sláma usiluje o Elišku, ale ta miluje pražského studenta. Bára se proto rozhodne odradit Slámu od námluv. Převlékne se za strašidlo a u hřbitova donutí vyděšeného Slámu, aby nechal Elišku na pokoji. Jenže je odhalena a rozlícení vesničané ji zavřou do márnice… Snímek, který ve své době dobyl též zahraniční trhy (zaznamenal výrazný úspěch v Sovětském svazu i Latinské Americe) natočil jako svůj debut režisér Vladimír Čech. Do hlavní role obsadil půvabnou a temperamentní členku Slezského národního divadla v Opavě Vlastu Fialovou, vybranou na základě konkurzu. I pro ni to byl první film. (Česká televize)
(více)Recenze (104)
Moc pěkné zpracování tohoto knižního pokladu české literatury. Malebnost českého venkova versus pokřivené povahy většiny jeho obyvatel, z nichž jako hvězdy vynikají Bára, Eliška či farář. Herecké obsazení naprosto trefné, výkony protagonistů také povedené. I přesto, že se dle mého jedná o jeden z nejpěknějších historických snímků české kinematografie, nemohu dát v hodnocení maximum - na to by mě musel film více "chytnout". Ale jinak moc pěkné dílo, kterému neškodí ani čas a doba. ()
Vlasta Fialová je má oblíbenkyně, možná i proto, že jsem měla tu čest ji vídávat na brněnských divadelních prknech. Nádherná žena s uhrančivým pohledem a sametovým hlasem, jaký neměl obdoby. Bára v ní našla ideální představitelku, představit si v podobné roli naivní Gollovou (Miluji ji, aby nedošlo k omylu) či některou ze vznosných předválečných hvězd je nemožné, žádná z nich v sobě neměla tu Fialové divokost, vášnivost a nespoutanost. Mimochodem, podobně dokázala po letech hrát další má milovaná Brňanda, Libuše Geprtová. Ale to je jiná kapitola. Povinná četba se v Divé Báře přetavila ve strhující příběh, napínavý a temný, naštěstí s dobrým konce,. Co je to happy end jsme ještě tehdy neviděli. Já ji totiž viděla odhadem v roce 1966-7! A Vrchota byl zamlada fakt fešák. Mimochodem, některé předsudky se doteď moc nezměnily, že? ()
Objavil som ďalší československý klenot. A nielen v divoko krásnej Vlaste Fialovej, ale aj v jednoducho naivnom príbehu Boženy Němcovej so stále aktuálnym posolstvom. Posolstvom o inakosti, ktorá nemusí byť zlá a dnes sa na tom môžeme smiať, ako bola Bára najnormálnejšia zo všetkých dedinčanov a dokonca aj farár bol predstaviteľom pokroku a držal jej palce. –––– Myslíš, že budu jednou taky tak hezky nešťastná? –––– Svatouškové, pánbíčkáři, modloslužebníci prolezlí vztekem a lží. Pověrčivost, závist a zášť, to je vaše víra, naděje a láska! ()
Tolik čarodějnic není v žádném jiném českém filmu. Začíná to příchodem polednice do chalupy za pěkné bouřky. Ve světnici zrovna probíhá porod. Maminka není v nelepší kondici a tak čarodějnice vymýšlí, jaké čáry by jí pomohly. Rozvažte všechny uzle, odemknout všechny zámky! A čarodějnice se mohou přetrhnout. Čekám, že nakreslí na podlaze veliký pentagram a začnou kolem něj tančit. Pak je tu ještě babka kořenářka, která vaří kouzelné letkvary za pronášení roztodivných magických formulek, až se démoni blahem tetelí. Jen Báře je to k smíchu. Ostatní vesničani čarodějnictví otevřeně fandí. Film má úžasné tempo i atmosféru až do Bářina strašení pana správce. Tato zápletka je pořádně zpackaná. Nechápu, proč Bára utíká před vesničany i s třímetrovou kápí. Konec se záchranou Báry se už zase vrací do těch správných kolejí. Nejhezčí moment filmu: schovanka říká, že nechce správce, že se raději utopí. Bára odpoví: ty bys to napravila! Copak jsi někdy slyšela, že by třeba laňka nebo pěnkava nebo jiný Boží tvor sám se sprovodil ze světa? Vynikající Vlasta Fialová a perfektní Robert Vrchota. 90 % ()
Vlasta Fialová a její kozy, Vlasta Fialová a její boky, Vlasta Fialová a její nohy, Vlasta Fialová a její obličej a zase ta Fialová. Jo, a ještě trošku starých hřbitovů, křížů a dostavníků. Ale ten děj fakt slabý. Přitom to tak dobře začalo. Hororový úvod doprovázený strašnou bouří, která kácí stromy. Při bouřce do jedné dřevěné chajdy v lese zavítá stařena, strom spadne vedle domu, rozbije okno a v tom se narodí Bára. Jenže to je tak všecko zajímavé po dějové stránce. Ono to co se četlo v 19. století už neláká ve filmu v 21. století. K tomu je film hodně poupravený od samotné povídky. Chybí asi první třetina povídky, kdy Bára s Eliškou byly děvčata. Nejvíce je poupravený konec v márnici. [2826. hodnocení, 82. komentář, 76%] ()
Galerie (7)
Zajímavosti (11)
- Při točení známých koupacích scén měla Vlasta Fialová na sobě trikot, protože film se natáčel na podzim a voda byla v té době už velmi chladná. Přesto herečka natáčení odstonala se zánětem kloubů. (raininface)
- Film byl natočen na Šumavě, v obci Stará Hůrka, kterou těsně před tím opustilo vysídlené německé obyvatelstvo. Filmové "Škaredý jezero" je jezero Laka. Krátce poté, co obec posloužila jako kulisa filmu, stala se díky své blízkosti k Německu součástí zakázané zóny hraničního pásma a později navíc do těsné blízkosti vojenského újezdu Dobrá Voda. Všechny budovy vesnice v dalších letech srovnal komunistický režim zcela se zemí, do dnešních dnů se zachovala jen kaple Ábelů, kterou lze ve filmu též zahlédnout. (MissSimm)
- V scéne, kedy sa Bára kúpe v rieke nahá, zastúpila Vlastu Fialovú dablérka. (Raccoon.city)
Reklama