Obsahy(1)
Geniální skladatel Jára Cimrman a jeho opereta. U příležitosti zahájení provozu slavného vídeňského "Riesenradu" byla vypsána soutěž o nejlepší operetu. Odeslal ji také Čech - Jára Cimrman, a to rozmáchlým sedmihodinovým dílem "Proso". Díky své snad jediné záporné vlastnosti - drobnému škudlilství - nepodal zásilku s partiturou doporučeně, což umožnilo Franzi Lehárovi, Johannu Straussovi, Oskaru Nedbalovi a dalším členům poroty, aby si geniální operetní fresku doslova rozebrali. Vědecký tým českých cimrmanologů dokazuje po mnoha desetiletích, že autorem světově proslulých melodií z Netopýrů, Polských krví a mnoha dalších operet je zapomenutý Pojizeřan Cimrman. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (221)
Velice vtipné polalu rozjíždějící se dílo od nesmrtelného tvůrce Járy Cimrmana, které jsem bohužel viděl až teď v opojení té velice smutné události bez které to už nikdy nebude takové jako před ní. Jára Cimrman je dokonalý český nápad a vtipy použité v tomto díle a dokonalý herecký výkon, který předvedl Miloň Čepelka, jsou k popukání. ()
Seminář v tomto případě lepší hry; směsice geniálních hlášek, c. k. popkultury pro p. t. inteligentní publikum a vulgárních narážek tentokrát (nebo spíš „ještě“, jde o jednu z nejstarších her DJC) vychýlena značně ve prospěch toho posledního a navíc, bavíme se tu o TV záznamu ze sedmadevadesátého, který je oproti o dvacet let starší gramofonové nahrávce přece jen postižený ztrátou energie, mírnou rutinou i vymizením předpřevratového spiklenectví s publikem v sále. ()
Říká se, že o mrtvých jen dobře, ale Ladislav Smoljak zpívá opravdu strašně, byly to pro mě nejhorší pasáže hry. Hra je samozřejmě humorná a sem tam vám střelí facku povedený vtípek, ale připadala mi tak nějak celkově suchá, mnohdy byl humor jakoby nucený (ve stylu, teď by tam měl být nějaký vtip, musíme nějaký vymyslet). Vcelku to na mně působilo jako jakýsi recyklát již u cimrmanů viděného a použitého. Navíc je to asi poprvé, kdy mi připadalo, že jindy výborní Svěrák a Čepelka tady místy až neuvěřitelně přehrávají a snaží se (v konečném důsledku na úkor jeho samotného) ten vtip jakoby ještě popotlačit, aby byl zjevnější a důraznější. Ale dá se to a je to i zábavné. Naše staré hodiny, bijí čtyři hodiny. ()
Slabší kousek... Premiéra v den rezignace Důbčeka 17.4.1969...normalizace startuje...a divadlu začíná krušných 20 let...😢 Při přípravě stejnojmenného divadelního představení v roce 1969, z kterého je tento záznam, byli přizváni režisérem Smoljakem jako hudební konzultanti skladatel Jan Klusák a dirigent Pavel Vondruška, za odměnu jim bylo dovoleno si zahrát pár představení. Jan Klusák nakonec v divadle uvízl do roku 1975 a Pavel Vondruška hrál až do své smrti. Smoljaka to dost štvalo, protože Jan Klusák nebyl u režimu dobře zapsán a tak mě strach o existenci souboru. ()
Je zde několik velmi slibných a hodně vtipných scén a situací, ale celkově to na mě působí slabším dojmem než obvykle. V přednášce se dozvíme o významu Járy Cimrmana jako tvůrce monumentální sedmihodinové operety Proso, které ale bylo významnými osobnostmi hudebního odvětví té doby dokonale rozebráno a vydáváno za jejich vlastní. Dovídáme se o jeho snaze dosáhnout co největší melodičnosti ve svých operetách. A jako představení vidíme malý úsek z Prosa, což je poměrně zdařilá parodie na operety. Hostinský (dobrý Zdeněk Svěrák) má hospodu na samotě. A tak když do jeho hostince zavítají dva návštěvníci, neváhá udělat vše možné, aby si hosty udržel co nejdéle. Nejdříve přichází hrabě Zeppelin (skvělý Miloň Čepelka), nadrženc, ze kterého se vyklube pašerák zvonků na kola. Dalším je vězeň (Ladislav Smoljak), který se dostává k hospodě po nesmyslném útěku z vězení a je zde držen přeludem svého anděla. A pak je tu ještě inspektor Trachta (Václav Kotek), který konečně může chytit svého pašeráka. A zpívá se a tak nějak i tancuje. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (23)
- Postava studenta cimrmanologie byla napsána na tělo Petru Bruknerovi. Avšak později se stala rolí, kterou prošel každý začátečník. Kromě Petra Bruknera např. Josef Koudelka, Jan Kašpar, Václav Kotek, Bořivoj Penc a další. Zdeněk Svěrák to definuje tak, že: „V semináři má představitel většinou trému, ale k té roli se to hodí, protože je tak i napsána. A ve druhé části tam vlastně na konci chvíli sedí, pak se zvedne, a artikuluje ten záznam z pásku, aby to vypadlo, že to říká on, pak odvede Zeppelina a pak se ještě na závěr vrátí. Pro začátečníka ideální role.“ (mnaucz)
- Árie „Vás, ženy jsem líbal rád“, kterou zpívá Hrabě Zeppelin (v tomto případě Miloň Čepelka) měla na konci původně trošku jiná slova. Po slovech: „Já jen vím,“ tehdy následovalo: „že líbat smím... ženy vás,“ a konec byl stejný jako dnes. Původní verzi můžete slyšel na LP Hospody na Mýtince. (mnaucz)
- Miloš Kopecký velmi toužil zahrát si hraběte Zeppelina. (Kulmon)
Reklama