Režie:
Jean-Jacques AnnaudScénář:
Gérard BrachKamera:
Claude AgostiniHudba:
Philippe SardeHrají:
Everett McGill, Ron Perlman, Rae Dawn Chong, Franck-Olivier Bonnet, Peter Elliott, George Buza, Joy Boushel, Matt Birman, Stéphane Drouet, Hélène GrégoireObsahy(1)
Jeden z nejambicióznějších experimentů 80. let, kterým se u diváků i kritiky proslavil tvůrce i u nás známých filmů. Podobně jako později v Medvědovi se ve filmu vůbec nemluví (když si odmyslíme umělou "řeč" pralidí a jeho gestické vyjadřování). Ve jménu symbolické zkratky Annaud konfrontuje typy člověka, vzdálené 10 000 let (australopitekus žije s neandrtálcem a mají za sousedy obyvatelé z dob neolitu), nechce být archeologickou rekonstrukcí. Strastiplná cesta trojice pravěkých lidí za získáním ohně není jen snahou o přežití, ale i cestou za "polidštěním". Trojice hrdinů začíná chápat pojmy jako láska, přátelství či smích. Vedle velkorysé režie (technicky obtížný film byl natočen za pouhých 13 týdnů) patří ke kladům díla výrazná patetická hudba, krásná kamera (kanadské, skotské a keňské exteriéry) a starostlivě vybraní herci. Film byl natočen podle románu J. H. Rosnyho a z oscarového klání roku 1983 neodešel nadarmo - získal Oscara za masky. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (265)
Ve fascinujícím výletě do doby, která pravděpodobně nikdy neexistovala (a nemyslím tím jen onu metaforickou dobu, v níž se setkávájí "různé vývojové druhy"), popouští Annaud uzdu svým sexuálním obsesím. Před „znásilněním“ mnicha (Jméno růže) a souloži v bunkru plném chrápajících Rusů (Nepřítel před branami) ukazuje mimo jiné i to, kterak dívčina z neolitu (?) naučí neandrtálce misionářskou polohu. ()
Až na dokonale bílý a rovný chrup, kterému se jen těžko věří navzdory tomu, že cukr a sladkosti nepatřily do běžné potravy našich předků, musím ze všeho nejvíc pochválit bezesporu naprosto úžasné masky. O dané době je málo informací a ještě méně filmů, proto mě tento experimentální snímek velmi potěšil. Více by se mi určitě líbilo, kdyby se snímek držel více slabých historických pramenů. Mám pocit, že se sem tvůrci zbytečně pokusili napasovat až moc různých témat, jako je první střet s mamuty, či objev misionářského sexu či lásky jako takové. Hodně dobrá však byla linka kolem ohně. Ten úžas v očích, když viděl hlavní hrdina poprvé někoho rozdělávat oheň mi uvízne v hlavě na hodně dlouho. [80 %] ()
Film, kterej urcite stoji za zkouknuti, protoze takhle ciste pravekej film me zadnej jinej nenapada. Ale i pres to a pres fakt, ze ma film docela vysoky hodnoceni, to zas takova parada neni, ale mozna jsem jen cekal moc. Nevadilo by, ze pribeh je super jednoduchej, ostatne to k tomu patri a ani mi nijak nevadilo, ze se tu nemluvi, ale jen vydavaj ruzny zvuky, i kdyz jeden kmen "mluvil" docela solidne. Horsi je to ale s tim, ze je film misty dost stereotypni a sem tam se dostavuje lehka nuda, protoze se kolikrat nic moc nedeje. Taky jsem kolikrat nevedel, na jakyho pracloveka zrovna koukam nebo co se zrovna resi. Nicmene vizualni stranka filmu je paradni, vsichni skutecne vypadaj jak pralidi, paradni prostredi a sem tam nejaky praveky a paradne udelany zvire. O to vic bijou do oci misty aspon podle me nesmysly (vsichni zarostly a najednou perfektne oholena prazenska atd.) a taky mi prislo, ze Annaud narval do jednoho mista nejak moc prelomovejch zalezitosti, jako zjisteni, jak vyrobit ohen, vyroba nadob a podobne. No a pak tu je par komickejch momentu, nevim, jesli umyslne nebo fakt na odlehceni, ale obcas jsem se i zasmal, treba kdyz je particka uveznena na strome a sezere vsechno listi, nebo kdyz se mejou v rece, pribehne nejakej prasak a vomrda jim prdele. Celkove lepsi 3*. ()
Boj o oheň aneb Jak hloupý neandrtálec k chytré nevěstě přišel. Annaud mě znovu přesvědčil, že jeho hlavní síla je v tom, jak krásně umí malovat na filmové plátno. Příběhu a postavám jsem moc nevěřil, ani Annaudově pokusu o nějakou nadčasovou výpověď stylem "pravěk v kostce". Její historická hodnota je navíc značně nejistá, stejně tak jako filmová výpověď (např. značně křečovité roubování jakýchsi nám srozumitelných sociálních vazeb a vztahů). Ale kouká se na to celkem hezky a znovu jsem si potvrdil, že Ron Pearlman má fakt držku, kterou neskolí opravdu žádná maska. ()
Je hezké uvědomit si, jak se naše hodnoty za ty léta změnily a co zůstalo stejné. Počátek veškerého vývoje - oheň, znamenal všechno. Dokud se ho člověk nenaučil sám rozdělávat, nemohl se posunout dál. Právě tuhle důležitou událost film dokumentuje, a i když je těžké natočit příběh o lidech, kteří jsou nám tak vzdálení, že je pomalu ani nemůžeme považovat za jedny z nás, opírá se film právě o to, co k nám patří od počátku lidstva: závist, zloba, ale i humor nebo láska. ()
Galerie (63)
Photo © AMLF
![Boj o oheň - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/589/166589460_e3da20.jpg)
Zajímavosti (18)
- Stádo mamutů byli ve skutečnosti nalíčení cirkusoví sloni. V detailnějších záběrech, v nichž otevírají tlamu, můžeme zahlédnout pahýly jejich skutečných klů. (Landauer)
- Profesor lingvistiky na Brownově univerzitě Philip Lieberman v eseji pro časopis American Anthropologist označil míchání různých úrovní vyspělosti mezi různými kmeny žijícími v těsné blízkosti za „absurdní“. Lieberman poukázal na to, že je velmi nepravděpodobné, že by před 80 000 lety měli lidé ještě opičí rysy, a zároveň poznamenal, že kmen Ivaka byl popsán jako kmen s „vesnickou kulturou, která by byla pravděpodobná před 10 000 lety“. (classic)
- Michael D. Moore byl pomocným producentem, který měl na starosti akční a zvířecí scény. Cirkusoví sloni byli šest měsíců cvičeni, aby se chovali jako mamuti. Když přišel čas natáčet je na Islandu, přísné zákony o přepravě čtyřnohých zvířat do země jejich příjezd zdržely. Pak poblíž ranče, kde měli pobývat, vybuchla sopka, která by zvířata zabila, kdyby tam byla. (classic)
Reklama