Režie:
Manuel Martín CuencaHudba:
Roque BañosHrají:
Luis Tosar, María Valverde, Jordi Dauder, Rubén Ochandiano, Nathalie Poza, Manolo Solo, Mariola Ruiz, Daniel Grao, Enriqueta Carballeira, Luis Miguel Seguí (více)Obsahy(1)
Zvláštny milostný príbeh o štyridsiatnikovi, ktorý sa na prvý pohľad zamiluje do mladej študentky. Hrdina Pablo Lopez zostane jedného dňa trčať v dopravnej zápche. Už ho nebaví počúvať hlúpe rádio a tak si pustí svoju obľúbenú metalovú kazetu. Príliš sa však nechá uniesť hudbou a spôsobí tak dopravnú nehodu. Zrazí sa so Sonsoles, ktorá ho následne chce žalovať za ublíženie na zdraví. Aby dal Pablo všetko do poriadku, prenasleduje Sonsoles až do školy jej mladšej sestry Marie. Napriek konfliktu so Sonsoles nachádza v Marii oduševnenie, nevinnosť, úprimnosť a chuť do života, ktoré už jeho vrstovníci i on sám dávno stratili. Na prvý pohľad sa do Marie platonicky zamiluje a musí ju opäť vidieť. Film španielskeho režiséra Manuela Martína Cuencu sa citlivým spôsobom vyrovnáva s chúlostivou lolitovskou témou a nevtieravo svojmu divákovi kladie otázky o tom, čo to znamená byť mladý a prečo sa oplatí žiť. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (33)
Mariu Valverde jsem "objevil" už dávno, ale přes veškerou předvedenou erotiku (Madrid, 1987!) v pozdějších snímcích, asi nejhezčí zůstane tady, při svém celovečerním debutu. Kolegové se tu několikrát rozplývají nad herečkou samotnou, nad dusným, neeroticky erotickým dusnem, naplňujícím film. Nic z toho není přeháňka. Luis Tosar byl vybrán záměrně - na první pohled se k Marii nehodí, je starý, plešatý. Všimněte si ale, jak s postupem času kamera stále častěji rámuje jeho tvář s horním ořezem, takže nevidíte pleš, ale končíte nad obočím. Jeho rysy jsou podobné Robbie Williamsovi, a co si budeme nalhávat, to je známý playboy. Tenhle film skutečně bublá pod povrchem, jak píše kolega Cervenak. Dokázal bych se na schůzku, nevinnou schůzku bez doteku i jen ruky, Marie a Pabla dívat celé hodiny. Scénář je zajímavý, nečekaný, naprosto netušíte, co bude dál. Nejvíc ze všeho bych ale vyzdvihl způsob, jakým byla napsána a zahrána postava Marie. Patnáctiletá dívka, ještě ne žena, ale dávno ne dítě, a její první velká láska, postupně se rozvíjející, přemýšlená. Ta realičnost mi vyrazila dech. Takhle chová, dívá, dýchá a myslí zamilovávající se dívka, zkoumající a nahlížející svou známost. Maria za tohle herecky hodně vysoko! ()
Nevím, jestli zrovna takhle nějak může vypadat krize středního věku, ale v tomhle příběhu Antonio i když je velmi dobře situovaný, tak najednou zjišťuje, že ztrácí smysl života, možná cítí i jeho nenaplněnost a tak se dostává do patové situace. Nevím přesně jaká asociase se v něm odehrála při prohlížení histoickou knihou s ruskými dějinami a obrázkem krutě popravených dcer cara Mikuláše, ale ve scénáři to zřejmě nějaký význam má. Možná právě proto ho pak tolik zaujala mladá studentka Maria. Ta mu vstoupí do života současně se Sonsoles, která ho po dopravní nehodě chce žalovat za ublížení na zdraví. A tak se najednou spustí lavina jeho naprosto neadekvátního jednání, nejen vzhedem k Marii, ale i k Sonsoles. Tady někde nastává zlom, kdy jsem přestala chápat, kam to asi bude směřovat. A ten směr, který postupně následoval a nakonec i závěr filmu totálně zazdil celý můj prozatím dobrý dojem. Ale šestnáctiletá María Valverde byla nádherná a za oči Luise Tosara jednu hvězdu přihodím. ()
Silný příběh s lolitovským námětem, ale natočen velmi decentně. Potěší uvěřitelné postavy, které jsou některé nepříjemné, ale když se jim časem dostanete pod kůži, tak možná pochopíte. Děj ubíhá pomalu, ale není nudný - spíš občas vadí nelogické zvraty a díry ve scénáři. U mě je to na 4 slušné hvězdičky a doporučuji. [ PŘÍBĚH: 1 /// ATMOSFÉRA: 2 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 1 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Hnusný to chlap, Pablo Lopez. Ani náhodou jsem mu nefandila. Ne proto, že se zamiloval do teenagerky, ale proto, jak se choval k ostatním, hlavně ženám. Postupem času se v tom nerovném vztahu plácal, až mi ho bylo chvílemi líto. Když ho nakonec dostihla karma definitivně, bylo mi ho líto úplně. No řekněte sami, není to divný film :-) ()
Stále častější téma naší doby o lidech, kteří nežijí, přesto, nebo právě proto, že disponují všemi prostředky k radostné existenci, a tak je lehce očaruje svěžest mládí se všemi svými atributy, jimž kraluje žízeň po životě. Nic zde nevyznívá směšně, neboť otázka tělesnosti probublává až někde hluboko pod povrchem nerovného vztahu, který nám příběh nabízí. Vizuálně se staví na detailech dvou tváří - Pablovy lhostejné, symbolizující cynismus a flustraci - Mariiny dychtivé, oduševnělé a nevyzývavé, jako objektu hodného platonického zbožňování, které může být krásnější, ale i mnohem krutější, než další podoby lásky. Jímavě krásný hudební doprovod přihazuje další důvod, proč film stojí za to vidět. ()
Reklama