Obsahy(1)
Památný záznam Devotional vychází poprvé na DVD! Dokument, který pro DEPECHE MODE natočil slavný fotograf a režisér a také dlouholetý spolupracovník kapely Anton Corbijn během jedinečného turné v roce 1993, patří k nejslavnějším v historii pop-music. V době vzniku byl nominován na cenu Grammy jako Nejlepší dlouhohrající hudební video. DVD rovněž obsahuje druhý disk jako bonus, na němž jsou zachyceny koncerty z Frankfurtu a Barcelony, dobový dokument MTV, interview s autorem snímku a další zajímavosti. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (38)
Depeche Mode v novom, rockovom šate (SOFAD). Dave si to fakt užíva!! Dobre že mu Cobain zobral nápad s gulkou. Anton vymakal scénu na top!!!! Alan Wilder za bicími a celkovo hutný, silný zvuk a samozrejme Martinova gitara a Fletchove tanečky. Vždy keď si to pozriem, tak zimomriavky fungujú. Nostalgicky ostane u mňa vždy top koncert DEVOTIONAL. ()
Jednoznačně nejlepší koncert Depešáků! I když se kapela v té době potýkala s drogovýma problémama (konkrétně zpěvák Dave Gahan) a bojovala s vlastníma démonama, tak na pódiu není nic znát, ba naopak! Jejich více rocková image a zvuk se zde kombinují s naprostou profesionalostí a nadčasovostí. Setlist se skládá především z pecek z tehdy aktuální desky Songs of Faith and Devotion (chybí pouze Get right with me a One caress) a předchozího alba Violator + samozřejmě starší nesmrtlené hity kapely (se skvělou předehrou Behind The Wheel nebo upravená verze Everything Counts). Navíc tento koncert zachycuje plno jedinečných momentů - Dave Gahan s dlouhým hárem a hrubým hlasem, Alan Wilder za bicíma (navíc jeho poslední koncert s DM zachycený profesionálně na DVD), doprovodné vokalistky nebo naprosto perfektní scéna s pódiem. Tomuto nadčasovému dílu není co vytknout, proto zaslouženě 5 *. ()
Bezkonkurenčne najlepšie turné a najlepší záznam z vystúpenia dm. SOFAD je pre mňa ďaleko to najlepšie čo kedy natočili, tak som ovplyvnený aj týmto faktom. Videl som snáď stokrát, a určite stokrát ešte uvidím. Vizuálne vrcholy: in your room, i feel you, personal jesus. Chýba mi viac záberov na publikum. ()
Devotional je moje nejoblíbenější živé vystoupení DM. Gahan ve vynikající hlasové formě, Antonyho koncertní projekce považuji rovněž za vrchol a mimo to mám prostě nejradši nejtemnější album Songs of Faith and Devotion, které dalo za vznik tomuto turné. Je to zkrátka vrchol a to koncertům dávám většinou jen 4 ****. VRCHOL: RUSH, IN YOU ROOM, NEVER LET ME DOWN AGAIN___________________ Teď ke komentu uživatelky Bebacek_________________ : 1) Ty hvězdičky tady museli naklikat zarytí depešáci, jinak to nevidím.... Ovšemže to naklikali, kteří k té hudbě mají nějak blízko, nebo se jim aspoň trochu někde líbila tak, že skupině věnovali zhlédnutí DVD, (zarytí hopeři nebo zarytí metaláci by tomu asi čas nevěnovali, cos čekala?!) 2) ..."3 šašci mačkají klávesy".... DM byla/je primárně synthpopová kapela, mají snad hrát na džambe bubínky, violoncella nebo sitaru? Je to stejně hloupý výkřik do tmy jako bych řekl: "po většinu koncertu tam Muse/Radiohead/Metallica/(dosaď si co chceš) jen brnkali na kytary"..., hrají styl, který je založený na syntetizátorech a kvůli kterému tam přišlo tolik lidí. Jak absurdní!! 3) ...Gahanův ... do sebe zahleděný projev..... nic tak do sebe zahleděného tady nepozoruju, i když by na to Gahan po tom výkonu mohl mít právo.4) Uniformy: že se ultras fanoušci oblékají dle jejich oblíbené kapely prosakuje napříč vším hudebním spektrem, to není PRÁVĚ pro DM tak typické, to jen ve snaze najít další argument proti, jsi to asi zapomněla. 5 atd.) ...rajcovně se natřásá... - přece tam nebude staticky stát :) a vytrvalé hlazení po nádobíčku v gatích? Jestli jednou a chvilkové považuješ za vytrvalé, musím trvat na tom co výše, že už prostě přes rudé vidění vidíš vše zaslepeně a nejseš schopná objektivně posoudit..... ________ Moc tady tomu nerozumím, máš právo na názor a nechci ti ho brát, ale prostě nemám rád nepřiměřenou kritiku, která není absolutně sine ira et studio, a hlavně vůbec nesouvisí s hudebními vizuálními či technickými kvalitami, ale vše je souzeno jen ze subjektivní pocitové stránky. A pak si tady hrajme na hudební publicisty. Za mě 95 % PS. Zkratka je DM a ne DP, hloupá ;) ()
Už od rána pražského koncertu, který se uskutečnil na Spartě byli slyšet zvěsti o tom, že opilí indiáni /jako,že jsou v černém/ vytrhávají na Letné tramvajové koleje. Když jsem tam s kámošema kolem druhé dorazil, tak mi to jen potvrdilo tyto zvěsti a soukmenovec z polské državy, kterej stál asi 3 metry za mnou s kukučem a la Gore chrstnul před sebe flašku zelený. Naštěstí se nic vážnýho nestalo. Zanedlouho poté nás pustili do areálu stadionu a začal koncert na který většina z těch, co tam byli nezapomenou. Od první skladby Higher Love, kdy všichni byli plni natěšeni až kapela vystoupí zpoza opony až přes hitovky Personal Jesus, Enjoy the Silence, mávající Never Let Me Down Again až po závěrečné Everything Counts. Všichni jsme tam viděli bezkonkurenční promítání projekcí na plátna s propojením pohybů frontmana Davida Gahana /např v písni Walking in My shoes, kdy se snaží držet tempo s ptačími ženami na plátně/. Na Devotional je vidět, že to je posbíráno z více koncertů /francouzský Llévin, německý Frankfurt a španělská Barcelona/. Jsem rád, že jsem tam tenkrát byl a že jsem o tento jedinečný zážitek nepřišel. Ještě svým vnukům o tom budu vyprávět, protože ta atmosféra a hromadné zpívání a celkově ta soudružnost, to na jiných koncertech nezažijete. Za mě a za mé nostalgické vzpomínky na tuto část mého života, kdy už jsem v té době byl tři roky fanouškem nejlepší kapely ve vesmíru musím dát 200%, Aha, tak sorry, prej můžu dát jenom 100%. Tak dávám 100 % ()
Reklama