Scénář:
Tecuja NakašimaHudba:
Jóko KannoHrají:
Kjóko Fukada, Anna Cučija, Hirojuki Mijasako, Rjóko Šinohara, Sadao Abe, Jošinori Okada, Eiko Koike, Jošijoši Arakawa, Kacuhisa Namase, Kirin Kiki (více)Obsahy(1)
Momoko je slaďoučká lolita vyžívající se v krajkových šatečkách a dekadenci rokoka. Koupit si vytoužený outfit ale něco stojí, a tak Momoko prodává oblečení značky Versach, které zbylo v domě z gangsterských dnů jejího otce. Pro oblečení si na vyšperkovaném mopedu přispěchá přidrzlá Ichiko a zvláštní, vynucené přátelství může začít. Momoko, zakládající si na své samostatnosti, je Ichiko zpočátku na obtíž, cesta k vysněné výšivce na motorkářském kabátě, ale obě dívky stmelí dohromady… (Natascha)
(více)Videa (1)
Recenze (39)
Taková absurdní blbina, u který vůbec nevim proč mě bavila, ale prostě je to tak, ono taky dívat se na Kyôko Fukadu v roztomilých krajkových šatičkách z dob rokoka je zábavný samo o sobě a je pravda, že být tam nějaká stará větev, tak by to nebylo ono. Nicméně to rozhodně neni zase jenom o tom koukat na Kyôko, i sám příběh je docela zábavnej a stylem vyprávění alá Amelie z montmartru dokáže velice dobře pobavit ()
Absolutně šílená "komedie" u které se spíš než pobavíte unudíte. Naprosto šílená ústřední dvojka (motorkářka x rokoková lolitka) je sice celkem sympaticky povedená, ale celý děj je roztříštěn do řady epizod, které sice ve výsledku drží jakžtakž pohromadě, jako celek je to ale naprosto bizarní v tom negativním slova smyslu. Snaha odlišit se je navíc spojena i s vizuální stránkou, takže filmy a zmatenými střihy se nešetří, stejně jako neustálým prudkým světlem přímo do kamery. Tohle je prostě šílený experiment který ale bohužel při všem tom experimentování neskutečně nudí. Měl jsem co dělat abych nemusel vypnout. ()
Hamletovské "Byť či nebyť" sa v podaní japonskej Lolity mení na dilemu "Šiť šaty či radšej si ich len obliekať?", čo je vskutku dilema zapeklitá. Podstata je presnejšie v hľadaní samej seba. Prostriedkom k autentickému seba prejaveniu je podivné priateľstvo rokokovo odenej stredoškoláčky - večnej Lolitky s drsne sa tváriacou a agresívnou členkou dievčenskej mopedovej bandy. Výstredné, expresívne farebné, so spústou obdobne výstredných postáv (napr. čávo v herni s prezývkou jednorožec, vyzerá ako japonský manažér fínskej kapely Leningrad Cowboys) a tvorivých, snovo-surreálnych nápadov a anime vsuviek. Napriek značnej a zručnej tvorivej kreativite je hlavná línia dejovo plytká a nezaujímavá. Spomenuté oživenia tak-tak stačia na to, aby bol film dopozerateľný. Poznámka: Užívateľ Van Tom presne poznamenáva, že ide o popovú šialenosť. Nuž ale ako ju možno hodnotiť nadpriemerne, keď od útlej mladosti prirodzene, v rámci kultúrneho poznávania, razím i zušľachťujem heslo: "I hate pop"? ()
Prirovnávanie k Amélii má zmysel len potiaľ, ak ste schopní predstaviť si, že Améliu prekreslia do mangy, následne pretavia do anime a potom natočia japonsky uleteným štýlom celovečerný film. Ak je vaša predstavivosť na takejto úrovni, potom máte hmlistú predstavu ako asi Shimotsuma Monogatari vyzerá. Momoko je zástancom štýlu Lolita a zásadne sa oblieka do kostýmčekov šmrcnutých rokokom. Celým filmom nás sprevádza jej komentár, pričom začíname "koncom". Postupne sa cez opis života Momoko dočkáme humornej kritiky konzumného štýlu života (Obchodný dom "Jusco") , histórie skvelej značky "Versach" a jej "únie" , gangsterskej dedinky teplákovo a nebezpečnej mopedárky Ichi(g)ko. Príbeh je preplnený bizarnými postavami ako Jednorožec (ktorého "nástup" na scénu nezabudne žiadna panna :-) ), "Rokoko no Kami sama", vražedná babička, či smoliarsky otec. Napriek tomu, že dilema hlavnej hrdinky či radšej šaty nosí alebo ich pre druhých šije môže pôsobiť povrchne, pokiaľ nazriete hlbšie, je to problém podobný tomu Améliinmu - uplatnenie v živote, hľadanie vlastnej cesty životom a pomoc iným. Akurát je to natočené tak úchylne a zábavne, že na konci nebudete mať na ústach onen hrejivý úsmev, ale úškľabok od ucha k uchu . A najlepšia hláška ? Lolita gets berserk. 10/10 ()
Film ktorý išiel úplne mimo mňa. Prvých 15 minút je vtipných aj nápaditých, potom sa to zvrtne na akúsi podivnosť o hľadaní si svojho miesta v živote s plejádou bizarných postavičiek a množstva scén, ktoré by skôr sedeli do animovaného filmu, než do hranej verzie. Hlavná predstaviteľka je pekná a páčilo sa mi ako furt padala na zem. Inak je to ale prostoduchý príbeh bez presahov, ktorý síce dokazuje Nakašimovu hravosť ako režiséra a tvorcu ale postráda to presah aký malo jeho Confessions. Iste dva rozdielne žánre ale v obidvoch je citeľný výrazný rukopis. Neviem. Uvidím čo jeho ostatné filmy. Toto ma ale nechytilo. ()
Reklama