Režie:
Jaroslav DudekScénář:
Jiří HubačKamera:
Alois NožičkaHudba:
Emil ViklickýHrají:
Simona Postlerová, Tomáš Töpfer, Jan Kakač, Viktor Preiss, David Prachař, Jan Hartl, Jaroslava Adamová, Svatopluk Beneš, Jana Šulcová, Taťjana Medvecká, Barbora Hrzánová, Blažena Holišová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Učitelka Eva Bartošová (S. Postlerová) je mladá a krásná a nejen to, provokuje svou nezáludnou a přímou povahou. A to v době reálného socialismu, v prostředí ženského učitelského sboru není zrovna taktické a rozumné. Dílem žárlivost, dílem nepochopení se podepíše na jejím osudu. Mladík, bývalý student gymnázia, se pokusil o sebevraždu. Když psychiatr pátrá po jeho motivaci, zjišťuje nejen, že má chlapec básnický talent, ale vyvozuje z jeho poetických představ i mravnostní delikt, který na něm měl být spáchán. A kluk se podezření nebrání, nakonec se veden přesnými dotazy svěří, že měl před časem intimní vztah se svou učitelkou. V té chvíli se veškeré okolí Evy Bartošové vyjeví ve své nepokryté nenávisti… (Česká televize)
(více)Recenze (31)
Kvalitní televizní film, ve kterém si pan Hubač dal záležet na psychologickém podtextu a navodil stísňující a dusivou atmosféru maloměsta. Nejde ani tak o vyšetřování okolností případu, kdy student gymnázia křivě obviní svou profesorku matematiky (vynikající Simona Postlerová) z pohlavního zneužití, ale především o to, jaké peklo dokáží rozpoutat její závistivé a přízemní kolegyně, nejdříve na půdě gymnázia a poté v celém městečku. ()
Simonka Postlerová v roli sexy učitelky na ZŠ do které se zamiluje žák a po psychickém zhroucení se svěří psychologovi že s ní měl pohlavní styk a tím dostane učitelku do kolotoče výslechů na policii ale taky ji vystaví posměchu a opovržení nejen téměř celého zbytku učitelského sboru ale taky lidí z města. ()
"Věci se musí pojmenovat, abychom věděli, na čem jsme." Na tomhle filmu mi přijde zajímavé už to, že vznikal ještě těsně před sametovou revoluci. Přesto pojmenovává téma, které je dnes určitě ještě aktuálnější než tehdy. Jednoho podobného případu (obvinění otce z pohlavního zneužití dcery zmanipulované matkou rozvedenou s dotyčným) jsem byl svědkem. Nejhorší na tom je, že takto (byť nepravém) ztracený morální kredit se "nedá koupit ani v Tuzexu.." 🙁 Druzí Vás totiž někdy dokáží "uklovat jako slepice".😥 ()
Podobnými causami současné zpravodajství novinky.cz nešetří, ale dejme tomu, že před dvaceti lety to mohlo být originální téma. Jenže se mi bohužel potvrdil obecný názor na televizní filmy z téhle doby ve smyslu, že hlavní představitele zastiňují herci vedlejších rolí. Konkrétně v tomto případě místy značně teatrální Simonu Postlerovou zašlapává do země Jaroslava Adamová v roli její matky (a to na hodně malém prostoru). V celkovém výsledku ale tahle televizní záležitost není žádnej velkej průser a dá se to i na opakované podívání. ()
Tento film se týká situace, která se může stát úplně komukoli z nás, nejen učiteli. Každopádně filmu chybí propracovanější psychologie, autoři snímku nám spíše představují popisně kriminální zápletku, její vyšetřování, to, že od domnělého pachatele se všichni odvrátí a pak... Srovnáme-li film s o dosti mladší Hřebejkovou Nevinností, tak je toto pouze slabý televizní odvárek. No a nakonec to nejlepší: jediným rozumný "soudruhem" učitelem, zdá se být tělocvikář. Ne, já nejsem tělocvikář :-) Také se mi líbilo, jak do chodu školy měli nejvíce co mluvit školník a kuchařka, zlatá to doba naší vzdělávací soustavy... ()
Galerie (7)
Zajímavosti (2)
- Scénář byl napsán hluboko před rokem 1989, ale témata štvanice na učitelku v socialistickém školství a nepokrytá snaha postavy Luboše emigrovat z této země, jej dovolila realizovat až v roce 1990. (sator)
Reklama