Režie:
Šundži IwaiKamera:
Noboru ŠinodaHudba:
Šundži IwaiHrají:
An Suzuki, Jú Aoi, Tomohiro Kaku, Hiroši Abe, Tae Kimura, Takao Ósawa, Rjóko Hirosue, Ajumi Itó, Zen Kadžihara, Makoto Sakamoto, Sei Hiraizumi, Reiko Macuo (více)Obsahy(1)
Dvě nejlepší kamarádky Hany (Anne Suzuki) a Alice (Jú Aoi) si ve vlaku všimnou neustále čtoucího Miyamota (Tomohiro Kaku). Haně se líbí, začne ho sledovat a skrytě fotografovat. Jeden den Miyamoto četl za chůze, narazil hlavou do brány a omdlel. Když se probral, spatřil nad sebou sklánějící se dívku. Byla to Hana. "Kdo jsi?" zeptal se mladík. Hana se chopila nečekané příležitosti a odpověděla mu: "Říkal jsi, že mě miluješ." Miyamoto je zmaten, nicméně akceptuje, že utrpěl ztrátu paměti a Hana je jeho dívka, přestože si uvědomuje, že není jeho typ. Trápí jej pochybnosti, které se prohloubí poté, co přijde Haně opravit počítač a najde v něm své starší fotografie z doby, kdy s ní určitě ještě nechodil. Chce slyšet pravdu. Hana se však nepřizná a přesvědčí ho, že fotografie dělala jeho předešlá dívka Alice, která však musí tuto informaci potvrdit. (Jirka_Šč)
(více)Recenze (16)
rozkivana dokumentarna kamera a obcasny nasilny dokuemntarny strih budia spociatku dojem, ze pojde o dalsi kvazi umelecky film, no nie je to tak. o chvilu sa dostavi skvely napad - presvedcit chlapca, ze po udere do hlavy na vsetko zabudol, aj na to, ze predtym s jednou s hlavnych hrdiniek chodil a dalej pokracuje tragicka komorna teenegerska hra na lasku nelaskavu. 2 dievcata jeden chlapec a jedno velke prazdno, ako to len japonci natocit vedia. ()
Už dlouho se mi nestalo, abych na jeden film koukala dva dny, protože v kuse se to prostě nedá. Z celých těch 135 minut se mi dohromady líbilo možná tak 15. Nápad není špatný, ale to zpracování.... A ať mi nikdo netvrdí, že když se někomu oznámí, že má amnézii, tak že tomu bude slepě věřit. Obzvlášť když tu dotyčnou osobu vlastně ani nezná. Filmy bez děje mi obecně nevadí, ale musí nabídnout místo toho děje něco jiného. ()
Film je hlavně přehlídkou dobře exponovaných záběrů, jak bývá občas zvykem. Do toho to podbarvuje neustále uším znějící krásná hudba, která tak tvoří polovinu veškeré atmosféry. Nemluvě o tom, že se zde ani moc nemluví a to nízké množství postav si vystačí jen s málem. Příběh samotný je slušný, tempo vyprávění pozvolné. Všechny důležité charaktery náležitě vykresleny. Ačkoli by se mohlo zdát, že se zde nic neděje a zabývá se to triviálními věcmi, není tomu tak. Kamera vnímá ty dvě dívky, jednoho kluka i to, čemu je ta trojice vystavena, protože se nechala strhnout klamem. Nechybí tu humorné a ujeté pasáže, i když se nedá říct, že jde o komedii. Beru to jako poměrně atypické drama, no, spíše klidný film o touhách, nenaplněných snech, neustálých lžích a z toho vyplývajících situací, do nichž se může člověk dostat. Ta celková jinakost tomu svědčí tím víc, jak přirozeně a zajímavě se to celé sleduje. ()
Snad až moc praštěné, ale celkem mile rozverné a zábavné, roztomilými školačkami nikdy nepohrdnu a dvojnásob to platí o zde ještě dost mladičké Yu-chan. Bohužel neduhem tohoto snímku je jeho přílišná délka a v druhé části již trochu skomírající poutavost. Ovšem závěrečný balet, ten je za plný počet bodů, Yu-chan prostě umí a předvedla to i o pár let později v Hula Girls. Celkově zde však jen 66%. ()
Je toho dost, o čem bych se chtěla rozepsat, co se mi v tomto filmu o rozkolísaném holčičím přátelství líbilo a co ne, ale brání mi v tom zklamání z vaty tvářící se jako cosi vyššího a neuchopitelného. Až na vzácné okamžiky, které ale aby v těch 135 zoufale se vlekoucích minutách pohledal, je to totiž nuda, kterou by přitom stačilo trochu prostříhat. Méně by, myslím, bylo podstatně více. ()
Galerie (10)
Zajímavosti (1)
- Baletu se Jú Aoi věnovala i v reálném životě. Mimo se učila také stepu nebo hře na klavír. (Jirka_Šč)
Reklama