Režie:
Bahman GhobadiKamera:
Shahriar AssadiHudba:
Hossein AlizadehHrají:
Soran Ebrahim, Avaz Latif, Hiresh Feysal Rahman, Saddam Hossein Feysal, Abdol Rahman Karim, Ajil ZibariObsahy(1)
Všechny války a násilí přinášejí smrt, utrpení a ničí budoucnost. Kdekoliv se lidé na sobě dopouštějí násilí, jsou kolem vždy i bezmocní svědkové a oběti zároveň - děti. Jejich šokující příběhy média nezaznamenají, z bombardérů, tanků a vojenských velínů nejsou vidět. Ony však, pokud přežijí, tyto strašné zkušenosti s sebou nesou do budoucnosti.
Film jednoho z nejpozoruhodnějších íránských režisérů současnosti Bahmana Ghobadího Želvy mohou létat byl natočen v autentickém prostředí kurdského utečeneckého tábora na irácko-tureckých hranicích v roce 2004 a vrací se do období několika týdnů před americkým útokem na Irák. Ghobadí, sám kurdského původu, se rozhodl jej natočit poté, co těsně po skončení americko-irácké války přijel do Bagdádu a stal se osobním svědkem otřesných dětských osudů, které za sebou poslední konflikty zanechaly. "Děti jsou totiž v každé válce jejími prvními oběťmi. Každému to bylo ale úplně jedno. ... Rozhodl jsem se natočit protiválečný film."
Děti, které v Ghobadího filmu vystupují, jsou samozřejmě neherci. Jejich výkony však působí nesmírně autenticky. A ve světě neexistuje režisér, který by dokázal s takovou znalostí a přesvědčivostí odhalit skutečný život obyvatel těchto krajů, známých v západní Evropě jen z populistických hesel, jimiž se ohání světová politika.
Film, který je prvním iráckým filmem natočeným po pádu Saddáma Husajna, viděli diváci rekordních osmdesáti filmových festivalů! A o tom, že Ghobadího nemilosrdná, syrová výpověď zapůsobila po celém světě, svědčí řada čtyřiceti mezinárodních a tří národních cen.
(oficiální text distributora)
Recenze (129)
Mám rád filmy z oblastí, které jsou naší mentalitě poněkud vzdálené. Něco a nedokážu to popsat, mě k islámu přitahuje a je mi strašně smutno když vidím, co se tam děje, v jaké situaci se tato oblast nachází. Je na dlouhou diskuzi, čí je to vina a jestli je vůbec nějaké východisko z tohoto marasmu. Určitě bychom všichni měli být šťastni, v jakém prostředí žijeme a být vděčni, že nám bylo toto prostředí souzeno. Tím nechci říci, že bychom si měli vážit politiků všeho spektra, nenasytných byznysmenů, flanďáků to ani náhodou! Právě že díky politice, plutokracii a náboženství, se dějí všechna ta svinstva. Je jednoduché litovat děti, ale když se člověk zamyslí, že děti jsou většinou krutější než dospělí a z malých roztomilých tvorečků vyrostou bezmyšlenkový zabijáci, bezcharakterní politici, asociální podnikatelé, pedofilní flanďáci a podobná svoloč, tak o to je složitější najít ten správný úhel pohledu na tento snímek. Vychovat slušné, ale fakt slušné děti, to je poslání zvláště v tomto, čím dál více komplikovaném světě. ()
Je to silný film... a opravdu nemůžu říct, že je umělý, prvoplánový... vždyt aktéři skutečně jsou utečenci a skutečně jsou poznemenaní tak, jak ukazuje film. ()
Film, ve kterém vítězí síla osobnosti a je jedno, že to je malý kluk. Paradoxně je dospělejší než dospělí, kteří jsou na něm vpodstatě závislí. Děti jsou schopnéřešit situaci, ve které se ocitly a do kterých je dostali jejich rodiče. Válka je pro děti těžší než pro dospělé ale vyrovnávají se s ní lépe. Jako šílený vidím příběh znásilněného děvčete, které vlastně porodí vlastního bratra a celý film se ho snaží zbavit. br ještě teď mi běhá mráz po zádech. ()
Mám nejakú slabosť pre národy Blízkeho Východu - hlavne pre ich jazyk a aj preto ma tento film zaujal viac, ako by to bolo s dabingom. ()
Ghobadi úspěšně navázal tímto dílem na svůj první film A Time For Drunken Horses, vrací se k tématu iráckých dětí, jež se staly oběťmi otřesných osudů. Zobrazený svět je bohatý na obrazové metafory (př. krvácejících rybiček), které přibližují světu dospělých dětské vnímání reality propletené s jejich fantaziemi a sny. Narativní styl zastupuje záměrně volené hledisko vnímání dvou typizovaných postav, v nichž hraje důležitou roli trauma Agrin a příběh Kaka Satelita. Emocionálně vyhrocené záběry - dívčiny sebevražedné sklony, batole sedící uprostřed minového pole a Satelit, který se ho pokouší zachránit za cenu vlastního života, jsou filmovou rekonstrukcí skutečných prožitků zdejších dětí. Autorův postup volby dětských postav jako hlavních hrdinů vypovídá o to důrazněji o odvrácené straně války, v níž pokud neumírají, pak jsou zmrzačeni na těle či na duši. Ačkoli ve výsledku dílo nevyznívá pro- či protiamericky, je zřejmou kritikou působení Saddáma Husajna v Iráku. Bezútěšná situace kurdského národa, kterou se režisér snažil divákům přiblížit, má jasný motiv promluvit jako protiválečné dílo. ()
Viděl jsem to již před pár lety, ale bylo to ohromující. ()
....ani hlavu, ani patu... k hlavní dějové linii (Argin-Hengov-dítě-Satelit) bych potřebovala vysvětlivky ...anebo se něco ztratilo v překladu? :) A co ten název??? jak ten s tím souvisí? ()
Reklama