Obsahy(1)
V radostném prostředí internátu hornických učňů se rozvíjí příběh mladých chlapců, kteří osvědčili svou věrností republice. Z dolu Engels je ražen překop na důl Ludvik, aby spojením obou dolů byl vytvořen velkodůl Engels. Inženýr Lauda, který podléhá nátlaku bývalého závodního Burgera, prosadí v provozním výboru nový směr překopu. Ve směru nového překopu se nalézají prostory plné vody. Cílem obou rozvratníků je zatopit překop bez ohledu na lidské životy a znemožnit vytvoření velkodolu. Ostražitostí učňů z internátu je však zabráněno tomuto zločinu, oba záškodníci jsou zneškodněni a překop je uskutečněn. Film byl natočen za spolupráce zaměstnanců a hornických učňů z Čs. uhelných dolů v Kladně. (Filmový přehled)
(více)Recenze (15)
Nádherný film. rozesmáté tváře dělníků v dole, rubou s úsměvem na líci, svaly jim neumdlévají jen ať je překop co nejdříve udělán. V mezidobí ještě stačí mladí havíři doběhnout do tanečních, kde si děvčata odhlasovala na schůzi, že s nimi mohou tancovat. Zlý záškodníci Lauda a Burger po zásluze vypátrání a zatčeni. Ať žije socialismus!!! ()
V našem novém společenském řádě je vyhrazeno čestné místo pracující mládeži, které je umožněno v nejširší míře vzdělání na vysokých i odborných školách. Největší péče je věnována dorostu, připravujícímu se na jedno z nejčestnějších povolání hornictví. Kubáskův film nás zavádí do prostředí jednoho internátu a seznamuje nás se životem mladých horníků nové doby. Internát je vybaven s největší péčí a pochopením pro potřeby mladých, kteří zde žijí v kamarádském kolektivu. Jako první film z tohoto prostředí si zasluhuje nesporně pozornosti, i když vcelku jeho problematika je spíše zaměřena k dramatické zápletce než ke skutečnému životu našeho hornického dorostu. Filmový přehled 15/1952 ()
Vynikajúci Jaroslav Vojta ako baník Saladyga. Tohto herca mám dosť rád a postava uhundraného, no poctivého a pracovitého chlapa je u mňa druhou najobľúbenejšou hneď po lúpežníkovi z drdových Hrátek s čertem. Aj niekedy prostoduché agitky vedeli títo majstri svojho remesla správne okoreniť, a tým z nich urobili filmy, na ktoré sa dá pozerať aj po šesťdesiatich rokoch. ()
,,Pojď, dáš mu to zítra, děvuchy nás už čekajů.“ Příběh o hornických učních a vznikajícím velkodole byl dvakrát černobílý. Jednak barvou filmu, ale hlavně příběhem a charaktery, jenž byly buď chorobně zlí, nebo nesmírně kladní. Navíc se to v ději hemží různými odbočkami, jako výuka tance, milostná linka, starý mrzout a jeho prozření atd. Celé to dohromady vytváří šablonovitou křečovitě působící agitační směs s nepřirozeně znějící ostravštinou. Navíc mi celý film přišel hrozně dlouhý, a to má jen hodinku a půl. Ani scény v dolech se nepodařilo nijak využít pro atmosféru, prostě film k nekoukání. ()
Zbrkle odtínané a nedbale skládané scény, epizodky jakéhosi domnělého dění, parodující život, se propadají do bažin imitovaného dialektu. Ve chvatu pětiletky se musí všechno odbýt, včetně vyprávění. Milostný příběh, politické drama, výchovný román, taneční představení, dobrodružné čtení, to všechno lze rozpustit v jeden projímavý doušek. Snad na všechna schémata budovatelské propagandy zde dojde. Co však překvapí, je naprostý nedostatek humoru, nadsázky a parodie, které jsou přeci neoddělitelné od prostředí, v němž vyrůstají mladí lidé. Zde však nic takového není a příležitostné pokusy o vtip působí, jako by si je dotčení odhlasovali na aktivu. Heslo je: „Zitra se fara!“ A žadna Jitka! ()
Zajímavosti (2)
- Na tomto filmu dělala „klapku“ Jiřina Bohdalová. Tuto informaci sdělila sama umělkyně v pořadu Minišou Karla Šípa (od r. 2021). (PaulxH)
- Krátce po začátku natáčení zemřel kameraman Karel Degl, nahradil ho kolega Jaromír Holpuch. (sator)
Reklama