Režie:
Michael Caton-JonesScénář:
David WolstencroftKamera:
Ivan StrasburgHudba:
Dario MarianelliHrají:
John Hurt, Hugh Dancy, Dominique Horwitz, Nicola Walker, Clare-Hope Ashitey, Steve Toussaint, David Gyasi, Louis MahoneyObsahy(1)
Po filmu 100 dní (100 Days, 2001, r. Nick Hughes), uvedeném v Karlových Varech v roce 2002, a po velmi úspěšném Hotelu Rwanda (2005, r. Terry George) vznikl další dramatický snímek zachycující děsivou genocidu ve Rwandě roku 1994, kdy bylo během sta dnů vyvražděno osm set tisíc lidí, zejména příslušníků kmene Tutsiů. Režisér Michael Caton-Jones, známý spíše jako tvůrce komerčních titulů, natočil jednu epizodu z této tragédie. Odehrává se v církevní škole nedaleko hlavního města Kigali od 5. do 11. dubna 1994. Protagonisty vyprávění jsou běloši: mladý učitel Joe Conner a starý kněz Christopher. Ti usilují o záchranu domorodců hledajících azyl ve škole, jež je pod patronací belgické jednotky OSN. Snímek vznikl podle námětu novinářů, kteří ve Rwandě v té době byli, natáčel se na autentických místech a v jeho štábu pracovali místní lidé, jejichž rodiny byly masakry postiženy. Postavy jsou ovšem fiktivní. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (72)
Kdybych neviděla Hotel Rwanda bylo by mé hodnocení pravděpodobně vyšší. Oba filmy ukazují stejnou hrůzu, stejný čas, pouze místo hotelu je to nyní škola, ale tentokrát ke mě všechna ta zvěrstva nepronikla, nezasáhla mě. Vidím ve filmech 2* rozdíl a nemyslím si, že to je jenom tím, že emocemi nabité zpracování Terryho Georga jsem viděla dřív! ()
Téma rwandské genocidy, které v roce 2004 ukázal úspěný "Hotel Rwanda" zkoušel k úspěchu využít i režisér Michael Caton-Jones, který natočil pár slušných snímků ale do diváckého podvědomí se nedostal žádným. Oproti zmíněnému "hotelu" však toto téma podává pomaleji, méně velkolepěji ale hlavně zbtečně násilně. Ne, že by film hýřil krvavě natočenými masakry ale velice násilnou formou ukazuje, co, že se to tam vlastně dělo za svinstva a přitom se tváří maximálně reálně. Bohužel se mu však nedaří z diváka vyždímat jakékoliv emoce a převážně v druhé části se tak nehorázným způsobem odkazuje na boha a víru, že by se nejednomu ateistovi udělalo zle. ()
Tento film má určite svoje kvality aj výpovednú hodnotu a ocenia ho hlavne tí, ktorí nevideli Hotel Rwanda. My ostatní vieme starú pravdu, že ak dvaja robia to isté nieje to to isté. John Hurt je nepochybne výborný herec a robí čo môže ,ale napriek jeho úsiliu film pôsobí podstatne chladnejšie ako spomínaný Hotel Rwanda. K postavám necítite takú silnú väzbu, aby vás film dokázal strhnúť. Je to tak aj preto, pretože okrem J. Hurta nikto iný herecky nevyčnieva. Na pozretie fajn, 60%. ()
Po Hotelu Rwanda a Shake hands with the devil je Střelba na psy třetím filmem, který jsem na téma rwandské občanské války viděl. A musím říct, že je z těchto tří nejslabší, ale v tomto případě to pořád znamená nadprůměrný počin. Tentokrát se jedná o katolickou školu, kde se ukrývá na 2500 uprchlíků, které stráží nepočetná jednotka belgických vojáků pod hlavičkou OSN a ku pomoci tu je i učitel v podání Hugha Dancyho a kněz, kterého ztvárnil výborný John Hurt. A pochopitelně i sem přicházejí z ústředí OSN nesmyslné povely, kdy představení zavírají oči před skutečnou situací. "Střelba" mě sice tolik nechytla za srdce, ale i tady se našla celá řada silných momentů jako třeba ten, kdy otec prosí vojáky o kulku pro své děti, aby nemusely umírat pod mačetami Hutuů. Při snímcích s touto tématikou se za nás Evropany vždy tak trochu stydím. 85% ()
Srovnávání Střelby na psy s tématicky spjatým, nicméně na několik Oscarů nominovaným a hvězdně obsazeným Hotelem Rwanda je zavádějící. Tohle je nízkorozpočtový, v podstatě televizní film. Zachycuje situaci ve Rwandě na jaře roku 1994 z pohledu zúčastněných bělochů (a nehledejte v tom žádný rasistický podtext). Místní kněz, učitel, televizní reportérka – stávají se svědky největšího etnického masakru (slovo genocida JE na místě) novodobých dějin. Celkem kolem jednoho milionu Tutsiů bylo vyvražděno (povětšinou rozsekáno mačetami) zfanatizovanými Hutui. Pokud vás zajímá, proč se tolik nenáviděli, doporučuji zhlédnout výtečný dokument Poslední spravedlivý. Podobně závažné téma stačí zpracovat průměrně a na působivosti výsledného filmu se to moc neprojeví, Střelba na psy opravdu není zrežírovaná nikterak ohromně. V těch nejvypjatějších momentech začne hrát hluboce procítěná africká hudba, úporná snaha nezobrazovat žádné explicitní násilí působí skoro směšně (Terry George se s tím vypořádal mnohem obratněji) a rozpačitý doslov „po pěti letech“ z filmu druhý Schindlerův seznam opravdu neudělá. Je patrné, že se tvůrci snažili co nejdůsledněji držet reality (mj. natáčeli přímo ve Rwandě) a tato větev se nakonec také ukázala být tou nejjistější. Jako hraný dokument „made by BBC“ patří totiž Střelba na psy k jasnému nadprůměru. 80% Zajímavý komentář: Shushika ()
Galerie (18)
Zajímavosti (3)
- Rwandská genocída je popri nacistickom holokauste, arménskej genocíde a genocíde Červených Kmérov v juhovýchodnej Ázii zaraďovaná k najväčším genocídam 20. storočia. (MikaelSVK)
- Okrem autentických miest v Rwande, predovšetkým v jej hlavnom meste Kigali, natáčali filmári aj na Charterhouse School ležiacej v grófstve Surrey vo Veľkej Británii. (MikaelSVK)
- Když odjíždí auto s reportéry BBC od Hutůovské domobrany, tak je tam s nimi jistý Francois (David Gyasi), který zařídí, aby v pořádku odjeli. Ale při odjezdu se najednou už mezi členy domobrany nenachází. (Jimmy15)
Reklama