Režie:
Michael Caton-JonesScénář:
David WolstencroftKamera:
Ivan StrasburgHudba:
Dario MarianelliHrají:
John Hurt, Hugh Dancy, Dominique Horwitz, Nicola Walker, Clare-Hope Ashitey, Steve Toussaint, David Gyasi, Louis MahoneyObsahy(1)
Po filmu 100 dní (100 Days, 2001, r. Nick Hughes), uvedeném v Karlových Varech v roce 2002, a po velmi úspěšném Hotelu Rwanda (2005, r. Terry George) vznikl další dramatický snímek zachycující děsivou genocidu ve Rwandě roku 1994, kdy bylo během sta dnů vyvražděno osm set tisíc lidí, zejména příslušníků kmene Tutsiů. Režisér Michael Caton-Jones, známý spíše jako tvůrce komerčních titulů, natočil jednu epizodu z této tragédie. Odehrává se v církevní škole nedaleko hlavního města Kigali od 5. do 11. dubna 1994. Protagonisty vyprávění jsou běloši: mladý učitel Joe Conner a starý kněz Christopher. Ti usilují o záchranu domorodců hledajících azyl ve škole, jež je pod patronací belgické jednotky OSN. Snímek vznikl podle námětu novinářů, kteří ve Rwandě v té době byli, natáčel se na autentických místech a v jeho štábu pracovali místní lidé, jejichž rodiny byly masakry postiženy. Postavy jsou ovšem fiktivní. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (72)
Pokiaľ vo filme Hotel Rwanda opisovali udalosti počas genocídy v Rwande podľa skutočnej udalosti, aj keď to kvôli atraktivite, či cenzúre upravili, či očačkali, tak to bol výborný film a hlavne dôveryhodný (ta dôveryhodnosť je aj tak relatívna). Žiaľ v tomto filme okrem iného si dali tu prácu propagovať pedofilnohomosexuálnu organizáciu, ktorá nejedenkrát v minulosti sama páchala genocídy (okrem iného aj zneužívanie nielen detí a nielen sexuálne). Rozhodne som nemal po pozretí taký dobrý dojem ako po filme Hotel Rwanda. Pri pozeraní a počúvaní pánbičkárskych vymývačok mozgu mám podobné pocity ako keby som bol v sanatóriu, kde chodia ľudia s nevyliečiteľnými chorobami dožiť a mal by som sa na nich pozerať okamihy pred smrťou ako trpia a choroba ich požiara za živa. ()
Nerozumiem tomu, prečo by som mal po Hoteli Rwanda a Shake Hands with the Devil pozerať ešte Streľbu na psov. Je to stále o jednom a tom istom. Hranice v Afrike sú zväčša zle stanovené, náboženské sa nekryjú so štátnymi, bývalé ríše sú zle rozpadnuté a výsledkom je, že sa ľudia mydlia hlava nehlava. Raz Tutsiovia Hutuov a neskôr sa ich úlohy vymenia. V takej situácii je potrebná sila, ktorá týchto potenciálnych súperov odtláča od seba. Ale zdôrazňujem "sila" a nie tí šaškovia z OSN. Na nich sa hodí Stalinova otázka, keď mu niekto rozprával o veľkom vplyve Vatikánu a on sa opýtal: "A koľko divízií má ten Vatikán?" OSN bude aj naďalej zbytočnou organizáciou pohlcujúcou značné peniaze. Nemiešať sa do sporov, aj keď sú vyzbrojení a vycvičení, to musí byť ponižujúca úloha tých chudákov s modrými prilbami, ktorým šéfujú anonymní a nikomu sa nezodpovedajúci úradníci z budovy na brehu Potomacu. Niekedy sa hanbím za príslušnosť k tejto časti ľudskej civilizácie. ()
O dění ve Rwandě kolem roku 1994 se toho natočilo celkem dost. Hotel Rwanda, Někdy v květnu... a taky tohle. Pokud jste viděli kterýkoli z nich, není v zásadě důvod koukat na ty další. Jedni černoši tu mačetama sekají jiné černochy. Modropřilbáci na to čučí a nedělají nic. Francouzi pošlou legii, ale jenom pro svoje občany. Ve všech filmech se trochu stereotypně vysvětluje, že jsou vlastně všichni stejní a tak trochu i naznačuje, že za to můžou bývalí kolonizátoři (což byli Belgičani). Tady se k tomu přidává i dost nudy, vcelku nezajímavé osobní příběhy a taky křečovitá snaha neukázat žádné opravdové násilí. Protože mám volnou chvilku, dovolím si sem dodat drobné doplnění, které se do filmů nějako nevešlo Tutsiové fakt ve Rwandě dřív vládli Hutům. Sousední země (Burundi) byla a je úplně vedená Tutsii. Ve Rwandě se nedošlo před rokem 94 k žádné demokracii a pluralitě, po převratu tam vládli Hutuové a do toho jela občanská válka s Tutsijskými miliicemi, které operovaly částečně z Konga. Ostatně, vraždění Tutsiů dost nástup těchhle milic urychlilo a nakoec celou Rwandu dobyli, ()
Shooting Dogs je celkem syrově a bez příkras natočený film, který nutí k zamyšlení. Mám trochu pocit, že si západní divák "vystačí" s filmy o Holocaustu, a genocidy odehrávající se za hranicemi Evropy ho až tak nezajímají. Proto si myslím, že je důležité točit filmy jako je tento. Dobře to vystihla postava novinářky, která prohlásila něco v tomto smyslu: "Při reportážích o masakrech v Bosně jsem každou mrtvou ženu obrečela, ale tady je to jiné. Tam mi každá mrtvá žena připomínala mou matku, protože byla bílá". Trochu cynické, smutné, ale asi pravdivé. Jinak souhlasím s komentářem uživatele Enšpígl. ()
Prirovnávanie k oscarovému filmu 'Hotel Rwanda' je z pohľadu námetu na mieste, ale zároveň je aj trošku scestné, pretože tento filme je technickou, hereckou a aj režisérskou úrovňou na podstatne nižšej priečke, napriek tomu sa k divákovi dostáva naozaj krutá výpoveď vtedajšieho masakru. Výpovedná hodnota je veľmi vysoká, niektoré momenty mi znova dlho rezonujú v hlave a záver je zvládnutý celkom pekne, i keď niekomu to môže vyznieť trošku prvoplánovo. 75%. ()
Galerie (18)
Zajímavosti (3)
- Rwandská genocída je popri nacistickom holokauste, arménskej genocíde a genocíde Červených Kmérov v juhovýchodnej Ázii zaraďovaná k najväčším genocídam 20. storočia. (MikaelSVK)
- Okrem autentických miest v Rwande, predovšetkým v jej hlavnom meste Kigali, natáčali filmári aj na Charterhouse School ležiacej v grófstve Surrey vo Veľkej Británii. (MikaelSVK)
- Když odjíždí auto s reportéry BBC od Hutůovské domobrany, tak je tam s nimi jistý Francois (David Gyasi), který zařídí, aby v pořádku odjeli. Ale při odjezdu se najednou už mezi členy domobrany nenachází. (Jimmy15)
Reklama