Režie:
Michael Caton-JonesScénář:
David WolstencroftKamera:
Ivan StrasburgHudba:
Dario MarianelliHrají:
John Hurt, Hugh Dancy, Dominique Horwitz, Nicola Walker, Clare-Hope Ashitey, Steve Toussaint, David Gyasi, Louis MahoneyObsahy(1)
Po filmu 100 dní (100 Days, 2001, r. Nick Hughes), uvedeném v Karlových Varech v roce 2002, a po velmi úspěšném Hotelu Rwanda (2005, r. Terry George) vznikl další dramatický snímek zachycující děsivou genocidu ve Rwandě roku 1994, kdy bylo během sta dnů vyvražděno osm set tisíc lidí, zejména příslušníků kmene Tutsiů. Režisér Michael Caton-Jones, známý spíše jako tvůrce komerčních titulů, natočil jednu epizodu z této tragédie. Odehrává se v církevní škole nedaleko hlavního města Kigali od 5. do 11. dubna 1994. Protagonisty vyprávění jsou běloši: mladý učitel Joe Conner a starý kněz Christopher. Ti usilují o záchranu domorodců hledajících azyl ve škole, jež je pod patronací belgické jednotky OSN. Snímek vznikl podle námětu novinářů, kteří ve Rwandě v té době byli, natáčel se na autentických místech a v jeho štábu pracovali místní lidé, jejichž rodiny byly masakry postiženy. Postavy jsou ovšem fiktivní. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (72)
Téma rwandské genocidy, které v roce 2004 ukázal úspěný "Hotel Rwanda" zkoušel k úspěchu využít i režisér Michael Caton-Jones, který natočil pár slušných snímků ale do diváckého podvědomí se nedostal žádným. Oproti zmíněnému "hotelu" však toto téma podává pomaleji, méně velkolepěji ale hlavně zbtečně násilně. Ne, že by film hýřil krvavě natočenými masakry ale velice násilnou formou ukazuje, co, že se to tam vlastně dělo za svinstva a přitom se tváří maximálně reálně. Bohužel se mu však nedaří z diváka vyždímat jakékoliv emoce a převážně v druhé části se tak nehorázným způsobem odkazuje na boha a víru, že by se nejednomu ateistovi udělalo zle. ()
O dění ve Rwandě kolem roku 1994 se toho natočilo celkem dost. Hotel Rwanda, Někdy v květnu... a taky tohle. Pokud jste viděli kterýkoli z nich, není v zásadě důvod koukat na ty další. Jedni černoši tu mačetama sekají jiné černochy. Modropřilbáci na to čučí a nedělají nic. Francouzi pošlou legii, ale jenom pro svoje občany. Ve všech filmech se trochu stereotypně vysvětluje, že jsou vlastně všichni stejní a tak trochu i naznačuje, že za to můžou bývalí kolonizátoři (což byli Belgičani). Tady se k tomu přidává i dost nudy, vcelku nezajímavé osobní příběhy a taky křečovitá snaha neukázat žádné opravdové násilí. Protože mám volnou chvilku, dovolím si sem dodat drobné doplnění, které se do filmů nějako nevešlo Tutsiové fakt ve Rwandě dřív vládli Hutům. Sousední země (Burundi) byla a je úplně vedená Tutsii. Ve Rwandě se nedošlo před rokem 94 k žádné demokracii a pluralitě, po převratu tam vládli Hutuové a do toho jela občanská válka s Tutsijskými miliicemi, které operovaly částečně z Konga. Ostatně, vraždění Tutsiů dost nástup těchhle milic urychlilo a nakoec celou Rwandu dobyli, ()
Po Hotelu Rwanda a Shake hands with the devil je Střelba na psy třetím filmem, který jsem na téma rwandské občanské války viděl. A musím říct, že je z těchto tří nejslabší, ale v tomto případě to pořád znamená nadprůměrný počin. Tentokrát se jedná o katolickou školu, kde se ukrývá na 2500 uprchlíků, které stráží nepočetná jednotka belgických vojáků pod hlavičkou OSN a ku pomoci tu je i učitel v podání Hugha Dancyho a kněz, kterého ztvárnil výborný John Hurt. A pochopitelně i sem přicházejí z ústředí OSN nesmyslné povely, kdy představení zavírají oči před skutečnou situací. "Střelba" mě sice tolik nechytla za srdce, ale i tady se našla celá řada silných momentů jako třeba ten, kdy otec prosí vojáky o kulku pro své děti, aby nemusely umírat pod mačetami Hutuů. Při snímcích s touto tématikou se za nás Evropany vždy tak trochu stydím. 85% ()
No ono to je asi tak, natočit film o takové hrozné události jako byla genocida ve Rwandě je jednoduché. Máte zaručeno, že lidi to dojme a donutí k zamyšlení. Ale nemůžete opakovat to, co už tu bylo. Hotel Rwanda byl úspěšný a většina lidí ho viděla dřív než Shooting Dogs. Pro mě osobně se jedná o dva velice podobné filmy a Hotel Rwanda je snad lépe zvládnutá po filmařské stránce. Proto 3*. ()
Hotel Rwanda, Někdy v dubnu (Rwanda), Poslední spravedlivý (Rwanda), Poslední skotský král (Uganda - Idi Amin), Střelba na psy (Rwanda). Všechny filmy jsou o tomtéž, každý udělaný trochu jinak. Utrpení bezbranných, genocida za účasti vojsk OSN, boj hrstky statečných s větrnými mlýny. Bravo, civilizace. ()
Nebýt té do očí bijící snahy vyhnout se explicitnímu zobrazování násilí, která působí dost rušivě, jednalo by se o velice silný zážitek. Takhle se bohužel Střelba na psy zastavuje někdy u 70% a dojmu, že to mohlo být mnohem lepší. Ovšem s přihlédnutím k evidentně nízkému rozpočtu jsou ty čtyři hvězdy plně na místě. P.S.: FIlm fungující hlavně jako těžká obžaloba OSN. Bez debat oprávněná. ()
Je to kruté, ale bohužial už odkopírované od staršieho ale hlavne lepšieho filmu Hotel Rwanda..nič nové pod slnkom, emocionálne, bez hereckých tvári, ale ušlo to.. ()
Takže ještě jednou - Hotel Rwanda je podle mě jeden z nejpřeceňovanějších filmů poslední doby, považuji ho za hollywoodské divadélko parazitující na příšernostech rwandské genocidy. Proto přes všechny technické chyby tleskám "Shooting Dogs", filmu přirozenému a syrovému. Co víc - technická jednoduchost a kompaktnost mi připadaly mnohem výstižnější, než rozmach H.R., kde mi vlastně vadilo všechno od uměle roztřesených záběrů, přes syntetickou hudbu, po práci maskérů, kteří zcela evidentně nikdy neviděli tvář skutečné smrti. V Shooting Dogs je celý masakr samozřejmě také tlumen, aby se polovina hlediště nepozvracela ještě před závěrečnými titulky, jinak šli ale tvůrci až na kost, některé scény a masky jsou - na rozdíl od nechutně uhlazené Rwandy - hrůzně realistické. Samozřejmě ale nejde jen o fyzické násilí - snímek mnohem lépe než zmíněný Hotel dokázal předat pocit bezmoci, paniku, chaos a naprostou nahodilost a cynismus, s jakým si smrt nachází jedince v obrovském davu trpících. Trochu mi vadil náboženský prvek, ale stejně - prozatím je to snímek, který rwandský masakr představil nejlépe a nejvěrohodněji. ()
Nejdřív jsem se bránil srovnávání s Hotelem Rwanda, ale po delším uvážení jsem přeci jen musel připustit, že srovnávat lze a je to skoro nutné, protože filmy jsou si velice podobné... Nezdá se mi, že by byl nějaký výrazný rozdíl v tom, že v Hotelu Rwanda 1200 lidí přežije, zatímco "zde" 800 tisíc umře, jak jsem se od režiséra dočetl ve festivalovém deníku. Ve výsledku tedy nutno uznat, že Shooting Dogs má povedené scény, stejně tak ale i dost hluchých míst, nebýt "Hotelu", asi bych oči přihmouřil a dal 5*, ale takhle je to "pouze" za velice silné 4*... ()
Takto to chodí vo svete bohužiaľ i dnes. OSN kašle na druhých. Ide im len o udržiavanie mieru nie ho naspäť navrátiť... 70% ()
Veľmi silný a drsný príbeh podľa skutočných udalostí. Množstvo podnetov na zamyslenie... Názov filmu "STREĽBA NA PSY" je tiež jedným z nich a jeho význam sa v deji postupne naplno ukáže. Atmosféru výborne dotvára aj hudba. Za všetky myšlienky z filmu aspoň jedna: Cez obetu prejavíš najväčšiu lásku... ODPORÚČANÁ PRÍSTUPNOSŤ: Od 15 rokov. ()
6/10 ()
Pokiaľ vo filme Hotel Rwanda opisovali udalosti počas genocídy v Rwande podľa skutočnej udalosti, aj keď to kvôli atraktivite, či cenzúre upravili, či očačkali, tak to bol výborný film a hlavne dôveryhodný (ta dôveryhodnosť je aj tak relatívna). Žiaľ v tomto filme okrem iného si dali tu prácu propagovať pedofilnohomosexuálnu organizáciu, ktorá nejedenkrát v minulosti sama páchala genocídy (okrem iného aj zneužívanie nielen detí a nielen sexuálne). Rozhodne som nemal po pozretí taký dobrý dojem ako po filme Hotel Rwanda. Pri pozeraní a počúvaní pánbičkárskych vymývačok mozgu mám podobné pocity ako keby som bol v sanatóriu, kde chodia ľudia s nevyliečiteľnými chorobami dožiť a mal by som sa na nich pozerať okamihy pred smrťou ako trpia a choroba ich požiara za živa. ()
Já nějak tu Rwandu nedokážu přenést přes srdce a vlastně každý film, který jsem o ní viděl, hodnotím pěti hvězdičkami. Opět je to velmi neveselá záležitost, tentokrát z církevní školy (ano, zadostiučinění proti víře se dostavilo i tady), která podle očekávání nedopadla dobře. Další z řady příšerných brutalit. 90% ()
sugestivni a smutny... prilis smutny zobrazeni skutecnosti :o((((( ()
Shooting Dogs je celkem syrově a bez příkras natočený film, který nutí k zamyšlení. Mám trochu pocit, že si západní divák "vystačí" s filmy o Holocaustu, a genocidy odehrávající se za hranicemi Evropy ho až tak nezajímají. Proto si myslím, že je důležité točit filmy jako je tento. Dobře to vystihla postava novinářky, která prohlásila něco v tomto smyslu: "Při reportážích o masakrech v Bosně jsem každou mrtvou ženu obrečela, ale tady je to jiné. Tam mi každá mrtvá žena připomínala mou matku, protože byla bílá". Trochu cynické, smutné, ale asi pravdivé. Jinak souhlasím s komentářem uživatele Enšpígl. ()
Bylo to dojemné a drsné, ale něco mi tam pořád chybělo. Jak někdo psal, každej film o tomhle by byl dojemnej (možná ten z pohledu Hutů ne). Ale šel natočit i líp. Jakoby se kamera vždy dívala jinam, než co jsem chtěl vidět já. Ne že bych toužil po krvi a masakrech a záběry těch nechuťáren, ale když někdo chce ukázat, jaký to tam opravdu bylo.... ()
Stále se z toho vzpamatovávám. Něco takového připustit, co se s tou civilizací děje... Je to ostuda OSN, vojáci sami, chápu, byli bezmocní. Každému to sáhne hluboko do svědomí. ()
V porovnaní s Hotelom Rwanda je tento film len slabším odvarom, ale aj napriek tomu nie až takým slabým, aby som aj v tomto prípade nehodnotil nadpriemerne... To čo sa dialo v Rwande v roku 1994 je evidentne dostatočne hlbokou studnicou na nápady pre filmárov a je aj dobre, že sa na to dostatočne poukazuje, lebo ak by sa to malo niekde zopakovať, tak to by asi nebolo košér. ()
Podobný filmy mě jen utvrzujou v tom, že černej kontinent nikdy nenavštívím. Páč co se tam dělo (a mám pocit, že tohle se tam bude dít dycky), tak nad tím zůstává rozum stát. Genocida, všude mrtvý rozkládající se těla, nemoci a hlavně dementi s mačetama, který masakrujou všecko co jim přijde pod ruku. Blbý na tom je, že i když se celej Svět začně snažit s tím něco udělat, tak tyhle menťáci zůstanou pořád stejný a budou se tam pořád zabíjet kvůli ničemu. Podobný filmy ve mně vzbuzujou velkou nenávist vůči Africe, ale i jiným (mohámedánským) kontinentům. Akorát že, o islámu a jeho "pozitivnímu" vlivu na Svět se většina lidí bojí točit. Střelba na psy je realistickej film, ale už sem viděl lepší z tohodle prostředí. ()
Reklama