Režie:
Roger SpottiswoodeKamera:
Miroslaw BaszakHudba:
David HirschfelderHrají:
Roy Dupuis, Deborah Kara Unger, Jean-Hugues Anglade, Tom McCamus, Patrice Faye, Akin Omotoso, John Matshikiza, Philip Akin, Justin Craig, David Calderisi (více)Obsahy(1)
Filmová adaptácia autobiografie bývalého kanadského generálporučíka mierových vojsk OSN (UNIMAR) v Rwande Romea Dallaira. Film vznikol z iniciatívy samotného (súčasného kanadského senátora) Romea Dallaira, ktorý sa podľa jeho slov rozhodol radšej natočiť nízkorozpočtový televízny film, ako ísť do Hollywoodu a nechať sa prekvapiť konečným produktom upraveným pre masy. Dallaire sa snažil v roku 1994 upozorniť svet na prebiehajúcu genocídu, aby zachránil čo najviac životov. Dnes ju pripomína, aby sa svet zo svojich chýb poučil. (DöN)
(více)Videa (1)
Recenze (239)
To byla síla! Vedle tohoto filmu se jeví Hotel Rwanda jako béčková impotentní krávovinka. Přesně takhle vostrý to tehdá muselo být, zde jsem věřil naprosto každému záběru. Výborně zvolení herci, skvělá naléhavá hudba a skutečný příběh o rwandské genocidě, který by neměl být zapomenut. Ač je na plátně hromada postav / herců, tak se v tom dá relativně dobře orientovat, což je další z moha pozitiv. Tenhle film je jednoduše zatraceně dobrej a je mi ctí, že můžu svými 5 hvězdičkami přispět k tomu, aby se v topce ještě nějakou dobu udržel. ()
║Rozpočet CAD 11miliónov║Tržby USA $68,249║Tržby Celosvetovo $68,249▐ výhrady by som ani nemal, lebo zrežírované to je dosť dobre, Roy Dupuis to pekne po celý čas ťahá, krutosť tam je cítiť ale nevryje sa až tak ako by mala a chýba mi tam civilný rozmer, malý ľudský rozmer, príbeh skupinky utečencov ktorý by strhol /60%/ ()
Myslím, že označení "historický" není moc výstižné. Jistě je to historie, ale nejsou to třeba napoleónské války. Spíš bych film označil jako hraný dokument. Co se týče námětu, je velmi silný. Dokonce jsem měl zážitek ještě silnější než u Hotelu Rwanda. Ono bohužel platí, co oči nevidí, to srdce nebolí a zde je viděno mnohé... ()
Nabízející se srovnání s Hotelem Rwanda není v tomto případě vůbec na místě. Kanadská verze je pohledem z druhé strany, pohledem člověka, který je zcela bezmocný, jeho osobní zpovědí, zpovědí ze zklamání sebou samým - svým vnitřním neúspěchem. Shake Hands with the Devil rozhodně nehraje a nijak neútočí na city, právě proto snad navozuje mnohem autentičtější a hlubší atmosféru než již zmiňovaný HR. Roy Dupuis zde navíc podává vynikající výkon. Celý snímek je doplněn úžasnou hudbou, která téměř nepostřehnutelně splývá s dějem v jeden dokonale fungující celek. ()
Nepodávej ruku ďáblu, celkem příznačný název pro tento film. Film, který umožňuje po Hotelu Rwanda, další pohled na genocidu, probíhající po více než 3 měsíce ve Rwandě. Svět hrál mrtvého brouka, modré přilby zase statisty a na místě zatím umřelo milión lidí. Nahnal bych tam všechny ty pohlaváry, kteří tohle dopouštěli a nechal jim zakusit chladné ostří mačety. To by to potom mělo úplně jiný průběh. Vždy rozhodoval vyšší zájem, lidský život byl bezcený, hlavní bylo zůstat nestraný a nikoho si nerozlobit. Tohle mne vždy vytočí, tak jako v Bosně, kde byli pro změnu za kašpary Britové a jejich mírový kontingent. Jak slyším pozorovací mise, tak je mi z nich na blití... ()
Galerie (9)
Zajímavosti (6)
- Autobiografická kniha Roméa Dallairea, která byla předlohou pro film, vyšla v češtině v roce 2014 pod názvem „Podat ruku ďáblovi“. (bl.e.cha)
- Roy Dupuis ve filmu užívá perfektní angličtinu s lehkým kanadským přízvukem, skutečný Romeo Dallaire však užívá angličtinu s velmi těžkým quebéckým přízvukem. (ČSFD)
- Roméo Dallaire se skutečně po návratu z Rwandy pokusil o sebevraždu, ovšem přežil a znovu se „postavil na nohy“. Poté se dal na dráhu politika a v roce 2005 se stal senátorem. (walmezak)
Reklama