Režie:
Erik BlombergHudba:
Einar EnglundHrají:
Mirjami Kuosmanen, Kalervo Nissilä, Åke Lindman, Jouni Tapiola, Arvo Lehesmaa, Tyyne Haarla, Kauko Laurikainen, Pentti Irjala, Evald Terho, Heimo Lepistö (více)Obsahy(1)
Finský film podle staré laponské pověsti. - Hezké děvče Pirita, se provdá za mladého Aslaka. Brzy po svatbě však s hrůzou sezná, že je obdařena nadpřirozenou schopností proměňovat se v bílého soba a ženského upíra. Snaží se své nadpřirozené moci zbavit, nakonec je však - převtělená v bílého soba - chycena a usmrcena svým mužem Aslakem. - Film byl promítán na VIII. MFF v Karlových Varech v roce 1951; režiséru Eriku Blombergovi, který byl současně kameramanem tohoto filmu, byla udělena Cena za fotografii - ,,s přihlédnutím k originální práci s kamerou, která zajistila tomuto dílu jeho vzácnou poetickou hodnotu". „Bílý sob" dále obdržel finskou národní cenu „Jussi" 1952 za hudbu, fotografii a hlavní ženskou roli a na Mezinárodním filmovém festivalu v Cannes u roce 1953 byt poctěn cenou za legendární film. (FILMOVÝ PŘEHLED 3 / 1955) (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (24)
Vizuálně působivé, s několika silnými scénami a zaplaťpánbůh neukecané. Sice mi ze záběrů zasněžené krajiny byla pořád zima (patřím k lidem, kteří by mohli mít nejméně 30 stupňů celý rok a jimž jen pohled na sníh působí deprese), ale od laponskýho folklóru těžko můžu čekat palmy. Horší to je s hudbou (ve Finsku nemaj vlastní autory, že tam cpou ruské skladby?) a vůbec jsem si kolikrát připadal, že koukám na Mrazíka. Zajímavé je, že zatímco hlavní hrdinka byla mimořádně hezká, ostatní postavy vypadaly jako mix Švédů a Rusů (aspoň už vím, co jsou Fini zač). Tím raději své dnešní xenofobní okénko uzavřu :-) Náhled do finské kinematografie je zajímavý, ale pro mě Hollywood je prostě Hollywood. Vždycky mu dám přednost. ()
Panenská zasnežená krajina, sugestívna hudobná zložka a čaro laponského folklóru sú silnými stránkami Bieleho soba. Mal to však byť príbeh o mladých ľuďoch a Mirjami Kuosmanen, ktorá stvárňuje hlavnú postavu mala v tom čase už 37 rokov, Kalervo Nissilä, predstavujúci jej milého dokonca 39 rokov... Vyšší vek ústredných protagonistov je v niektorých fázach filmu citeľný a ich vizáž akosi nekorešpondovala s mojimi diváckymi predstavami o tom, ako by mali Pirita a Aslak vyzerať. ()
Mám rád severskou tvorbu a především jejich nádhernou krajinu. Právě ono kouzelné prostředí nehostinného severu Finska mě zaujalo nejvíce. Všudypřítomný sníh a led kam až lidské oko dohlédne je skvělou příležitostí natočit i něco víc, než jen „ale i přesto krásné“ přírodopisné dokumenty. Laponsko se táhne napříč celým skandinávským územím za polárním kruhem a zasahuje kromě Finska také do Švédska a Norska. Podnebí je subarktické s řídkou vegetací, s výjimkou hustě zalesněné jižní části. Na sever od polárního kruhu panuje během zimní sezony polární noc a během letní sezony naopak polární den, jevy jenž bych chtěl někdy v životě zakusit na vlastní kůži. Každá z těchto zemí má kromě svých pověstí a bájí rovněž řadu zajímavých tradic. Zde máme šanci shlédnout velmi zajímavý závod v sobím spřežení, který může v klidu konkurovat koňským dostihům. Vraťme se ale zpátky k samotnému filmu, který nám kromě nádherné krajiny nabídl i docela zajímavý děj. Snímek povětšinu času vůbec nepřipomíná hororový film, ale spíše jakousi obdobu drama, kdy v první polovině sledujeme zamilovanou dvojici, kterak si užívá života po svatbě. Mirjami Kuosmanen byla opravdu kus pohledné ženské a tak není divu, že se po její filmové postavě otáčel nejen mužský kolega. Samotná Pirita však není tipem domácí puťky, která by seděla u plotny a čekala na návrat svého milovaného. Moc dobře si uvědomuje svůj půvab a pokusí se jej zúročit. I zde však platí, že zahrávat si s magií se nevyplácí. Zvláště když jsou k ní seveřané dost nedůvěřiví. Její touha po očarování každého muže se jí šeredně vymstí a její prokletí jí stáhne rovnou do samotného pekla… ()
Magický a mytický příběh, prostě vyprávění ze Starých pověstí laponských, takže horor je to asi takový jako příběh o bitvě na Tursku ze Starých pověstí českých. Na rok 1952 vypadá ten film staře, klidně by to mohl být němý film z dvacátých let, i ta poetika a expresivní herecký výraz hlavní hrdinky tomu odpovídá. Nicméně je to příběh velmi působivý, s krásnou kamerou a nádhernými exteriéry. Působivá je hudba s ženským vokálem na počátku a konci, zní také pradávně, škoda, že nebyla využita více. ()
Nemôžem si pomôcť, ale film nemôžem ohodnotiť viac ako troma hviezdami. Vcelku sa jedná o zaujímavý snímok, na motívy starej laponskej povesti, silnou stránkou je aj kamera či zasnežená krajina. No aj napriek tomu, že film má viacej kladných stránok než tých záporných a film vďaka svojej minutáži ubehne rýchlo, som sa nudil a dopozeral čisto len zo zvedavosti. Film je určite dobrý, no nie je to mojou šálkou kávy. ()
Galerie (22)
Zajímavosti (4)
- Asociace zahraničních novinářů v Hollywoodu film v roce 1957 odměnila prestižním oceněním Zlatý globus za nejlepší zahraniční cizojazyčný film. (Conspi)
- Aarne Tarkas odstartoval natáčení filmu jako režisér. Toho v určitém bodě natáčení plně nahradil do té doby hlavní kameraman Erik Blomberg, který na sebe z blíže neuvedených důvodů převzal plnou odpovědnost za režii. (Conspi)
- Natáčelo se v Inari, Ivalo a Utsjoki na severu Finska. (Cheeker)
Reklama