Režie:
Milan VošmikScénář:
Ota HofmanKamera:
Jan NovákHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Jaroslav Vízner, Jan Tříska, Vladimír Hrubý, Václav Lohniský, Jan Kotva, Jan Skopeček, Martin Růžek, Eva Svobodová, Allan Laufer, Monika Švábová, Karel Peyr (více)Obsahy(1)
Detektivky určené dětem slavily v 60. letech značné úspěchy, příběhy kriminality Martina se dokonce dočkaly několikerého pokračování. V tomto snímku Martin vyšetřuje záhadný dávný zločin na zámku, kde dnes tuto skutečnost zmiňuje průvodkyně jen jako zajímavost. Přivedla jej k tomu rozbitá vitrina, na níž nalezl otisky dětské ruky. A ve zdánlivě všedním červeném sklíčku, snadno zaměnitelném se vzácným briliantem, nalezne důležitou stopu... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (26)
Teda to bych chtěl vidět jak se v tomhle orientovali děti... Scenárista Ota Hofman a režisér Milan Vošmik v letech 1964–1966 realizovali čtveřici dětských detektivek s vyšetřovatelem Veřejné bezpečnosti (tehdejší policie) Martinem Martinem. Vedoucí fiktivního dětského oddělení VB se po filmech Volejte Martina (1964) a U telefonu Martin (1965) pouští v roce 1966 do pátrání po pachateli dávné loupežné vraždy. ()
Třískova angličtina je mimořádně "hustá". Ovšem takhle u nás tehdy mluvili i učitelé angličtiny, takže to je vlastně angličtina školní. Jinak taková tajemnější zápletka ze zámku a podzámčí. Chvílemi to moc nedává smysl, ale atmosféra je docela dobrá. Těžko říct, jestli je to vlastně detektivka...60% ()
Třetí a předposlední (poslední byl skutečně "Martin a devět bláznů", alespoň dle data uvedení do kin, zároveň děkuji za opravu uživ. pulnickovi) volné pokračování dětských kriminálně laděných příběhů se zápletkou od převážně dětského režiséra a scénaristy Milana Vošmika. Narozdíl od předchozích dvou příběhů "Volejte Martina" 65' a "U telefonu Martin" 66' měl tento docela ucelený děj, zámecké exteriéry (Červené Lhoty) byly poutavé. Za populární písně "Jó třešně zrály" nebo starý americký tradicionál "Red River" a za malého a roztomilého Marka Vašuta kterého pozorný divák určitě pozná dávám nakonec za 3*. ()
Hodně jednoduchá a i přesto koukatelná dětská detektivka o briliantu, který se našel na Červené Lhotě. Červená Lhota tu ještě není nikterak oslnivým zámkem, je spíše braná jako malý okresní zámeček. Ono možná v šedesátých letech se k tomu i jinak přistupovalo. Každopádně celý ten film je jedna velká nostalgie - ta stará auta, poutě, tábory a focení s největším dětským hrdinou, Vinetouem. Příběh sám o sobě není špatný, naopak je to milé překvapení a rozuzlení případu je hodně překvapivé. Ze všech čtyř dílů o kriminalistovi Martinovi je tento jediný barevný. Kromě toho je také ten nejlepší a zároveň jediný koukatelný. [255. hodnocení, 24. komentář, 58%] ()
Vycházím z toho, že se mělo jednat o dětský film, i když podle mě kromě množství hrajících dětí mi to moc dětské nepřišlo. Stejně bych se ale chtěl zeptat pamětníků, jestli u cílové skupiny té doby byla tak moc oblíbená westernová hudba (jako Červená řeka, Jó, třešně zrály atd.), že jí bylo nutné zaplnit celý film, přestože se to k ději moc nehodilo. Tedy, kromě Červené řeky, která k táboráku patří, to je jasný. Stejně tak k táboráku patří i kytarista, kteréžto role se ujme hodný pan příslušník (Jaroslav Vízner), který jinak celou dobu ani na chvilku neuhne ze své svazácké vizáže i jednání. Proti němu pak podobně prvoplánově pojatý amíkovsky nonšalantní Jan Tříska, který má budit zdání pachatele, ale divákovi je jasné, že tím je někdo jiný, u koho máte jasno hned, co se zjeví na plátně. Zajímavé je i to, jak celým příběhem asi nechtěně prostupuje svérázný způsob socialistické péče o památky movité i nemovité. ()
Galerie (2)
Zajímavosti (4)
- Natáčelo se v obci Ústrašín, v Nové Cerekvi a Jindřichově Hradci. Filmový zámek pak představoval z části zámek Červená Lhota a z části zámek Kamenice nad Lipou. (Cucina_Rc)
- Z hotelu U lípy, který ve filmu hraje důležitou roli, je dnes ubytovna pro zahraniční dělníky. (sator)
- Modrý vůz patřící podezřelému je Renault Floride S Cabriolet, který se vyráběl také pod názvem Renault Caravelle. Vozidlo je z roku 1962 a vyrábělo se v letech 1958–1968. (sator)
Reklama