Režie:
Krzysztof KrauzeKamera:
Krzysztof PtakHudba:
Bartłomiej GliniakHrají:
Krystyna Feldman, Roman Gancarczyk, Jerzy Gudejko, Jowita Budnik, Katarzyna Paczyńska, Artur Steranko, Marian Dziędziel, Magda Celówna, Ewa Wencel (více)Obsahy(1)
Film vychází z autentických údajů o životě Epifana Drowniaka, proslulého jako naivní malíř Nikifor Krynický. V roce 1960 ho objevil malíř Marian Wlosiński, který se živil výzdobou lázeňských domů v Krynici, kde Nikifor nabízel rekreantům své obrázky. Nikifor se pak usadil v Marianově pracovně a ten, fascinován ryzostí a půvabem jeho výtvarného projevu, se ho ujal. Ve snaze pochopit fenomén zdravotně a mentálně postiženého muže Marian rezignoval na vlastní tvorbu i na rodinný život. Obětavě, bez odezvy a náznaku vděčnosti zajistil Nikiforovi sociální zázemí a v roce 1967 mu zařídil výstavu v prestižní varšavské galerii... Styl filmu je odvozen z naivistického vidění Nikifora, kterého v bytostném souznění ztělesnila osmdesátiletá Krystyna Feldmanová. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (35)
Nudný film o primitivistickém umělci Nikiforovi Krynickém. Krauzemu se povedlo ukázat, že i ve 20. století žijí chudí zapomenutí umělci. Absolutorium si zaslouží 84-letá Krystyna Feldman, která v hlavní mužské roli podává naprosto strhující výkon. ()
Filmy o malířích jsou speciální kolonkou. Rubleva těžko někdy něco překoná, ale... forma, díky obsahu, jednoduše volala po jednoduchosti plochosti a klidu. Nudné to někomu připadat může, ale bylo snad autorovým záměrem dosáhnout u publika stavu znuděnosti? 3,5* ()
Takové filmy mám opravdu rád !! ()
Jediné vysvětlení pro ocenění na MFF v Karlových Varech vidím v tom, že humusného, senilního malíře hrála důchodkyně. Jinak mi film připadal naprosto emočně a dějově prázdný, ničím mě nezaujal a nudil až téměř do konce (ne, že by ten konec stál za to, ale nevydržela jsem to dokoukat). ()
Slušný film, který však věnuje až příliš mnoho pozornosti Marianovi a Nikifor je převážně líčen v rámci jeho života, což mi úplně nesedělo. Další podivnou věcí je, že Nikifor několikrát kritizuje Marianovo dílo a chybí jakákoli zpětná vazba. Následný přerod mezi nesnášenlivostí k Nikiforovi a pozdější se věnování Nikiforovi se mi zdálo nevěrohodné. Také mohlo být ukázáno Nikiforovo dílo více než jen několika nedetailními obrázky z výstavy a galerií před titulky. Herecký výkon v podání Krystyny Feldman je bezchybný, že ani nepoznáte, že to hraje žena. *** Ve zkratce: Nikifor je borec. ()
Tohle podle mne film hodný zařazení do "Klubu náročného diváka" - asi jej mnoho lidí nebude mít mezi svými nejoblíbenějšími... ZAJÍMAVOST: Do konce filmu jsem nepopznala, že Nikifora nehraje chlap:-) ... ačkoliv jsem měla z té postavy takový zvláštní pocit... Proměna je asi dokonalejší než v Tootsie. :-))) ()
Osobně nechápu, jak mohl Můj Nikifor vyhrát Křišťálový glóbus... Poměrně nudný film, který vyniká hlavně díky Krystyně Feldman v hlavní roli a který byl myšlen jako pocta "neznámému umělci" žijícímu v polských lázních Krynica. Sympatickým motivem je naopak kontrast Marina Wlosinského, který tvořil pro peníze, a Nikifora, jenž maloval srdcem. Škoda toho vláčného zpracování. ()
Navzdory cenám stojí film vidět především kvůli představitelce hlavní role... :-) ()
Nečekal jsem nic světoborného, byl jsem však přesto zklamán. Film je rozvláčný a nudný, nastane v něm de facto jedna událost, kdy se Marian rozhodne o Nikifora postarat, ale i ta byla tak roztahaná a nevýrazná, že to žádnou velkou změnu nepřineslo. I když výtvarnému umění nerozumím (nebo proto?), přišlo mi, že ta Nikiforova unikátnost (a tedy důvod Marianovo zalíbení v něm) nebyla dostatečně ukázána a osvětlena, takže z toho vlastně zbyl jen snímek o divném vztahu mezi dvěma lidmi, kde si člověk nemůže být jist, jestli tu divnost způsobuje jeden z jeho subjektů, nebo motivy toho druhého. A co se týče herců.. já nevím, nemůžu se zbavit pocitu, že obsadit do té role ženu byl jen způsob, jak udělat film zajímavějším. A to se také stalo, očekávaná odezva se dostavila a film získal řadu ocenění, jak jinak též za hlavní herecký výkon. Jako by si o ně řekl již dopředu. Tento pocit ve mně ale vyvolal s největší pravděpodobností nápis na DVD, že "herecký koncert K. Feldman překonává legendární Tootsie Dustina Hoffmana!" - to srovnání mi před filmem, během něj i po něm přišlo dost nemístné a absurdní. Bohužel, film mě toho pocitu zbavit nedokázal. ()
Nudáááááá ()
Co je normální?My "normální" lidi,nebo pro nás blázen,který vyniká,žije si podle svého,který se rozhodl,že s náma nebude komunikovat ani žít?Odpovědět si musí každý sám,já stojím při Nikiforovi!Jo,a taky mě poslední dobou dostávají filmy,kdy člověk člověku pomáhá nezištně,ale jen proto,že chce!Bravo,filmovým maskérům! ()
Reklama